Държавен вестник, бр. 103, 2000 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 103
Чл. 121. (1) В местата, където обикновено се
предвижда поставянето на указателен знак, но
поставянето му е практически невъзможно, на
повърхността на настилката се нанася указа-
телна маркировка.
(2) Където е необходимо от експлоатацион-
на гледна точка, указателният знак се допълва
с указателна маркировка.
(3) Указателната маркировка се нанася нап-
речно върху повърхността на ПР или перона,
където е необходимо, и се разполага така, че
лесно да се вижда от кабината на приближава-
щото се ВС.
 (4) Указателната маркировка се състои от
надписи:
1. жълт цвят, когато тя заменя или допълва
знак за обозначаване на дадено място;
2. черен цвят, когато тя заменя или допълва
знак за обозначаване посоката на движение или
определено място.
(5) Когато маркировката и настилката не са
достатъчно контрастни, маркировката включва:
1. черен фон при наличие на надписи с жълт
цвят;
2. жълт фон при наличие на надписи с че-
рен цвят.
(6) Височината на знака е 4 m. Формата и
размерите на надписите съответстват на изис-
кванията съгласно приложение № 5.
Д Я Л  Т Р Е Т И
СВЕТЛИНИ
Г л а в а  о с м а
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ, АВАРИЙНА СВЕТ-
ЛИННА СИСТЕМА И АЕРОНАВИГАЦИОННИ
ФАРОВЕ
Чл. 122. (1) Всяка неаеронавигационна на-
земна светлина, която се разполага в близост
до летището и може да представлява опасност
за ВС, се премахва, екранира или по някакъв
друг начин се модифицира за отстраняване из-
точника на опасност.
(2) Неаеронавигационна наземна светлина,
която вследствие на своята интензивност, кон-
фигурация или цвят може да попречи за ясното
разпознаване на аеронавигационните наземни
светлини или да дезориентира, се премахва,
екранира или по някакъв друг начин се моди-
фицира за изключване на подобна възможност.
Особено внимание се обръща на всяка неаеро-
навигационна наземна светлина, виждаща се от
въздуха в границите на следните зони:
1. за оборудвана ПИК, обозначена с кодов
номер 4—в границите на участъците пред прага
на ПИК и зад края на ПИК, имащи дължина от
прага и зад края на ПИК най-малко 4500 m и
широчина 750 m от двете страни на продълже-
нието на осовата линия на ПИК;
2. за оборудвана ПИК, обозначена с кодов
номер 2 или 3—както в случая по т.1, с изклю-
чение когато дължината на зоната е най-малко
3000 m;
3. за оборудвана ПИК, обозначена с кодов
номер 1, и необорудвана ПИК—в границата на
зоната за подход за кацане.
Чл. 123. В случаите, когато наземните аеро-
навигационни средства са разположени до вод-
ни пространства, годни за корабоплаване, не се
допуска наземните аеронавигационни светли-
ни да създават трудности за корабоплаването.
Чл. 124. (1) Наземните светлини на подхода
за кацане и техните носещи конструкции се
изпълняват, като в частта на светлинната сис-
тема на подхода за кацане отвъд 300 m от прага
на ПИК изискванията по отношение на чупли-
востта се отнасят, както следва:
1. само към частта от носещата конструк-
ция, превишаваща 12 m;
2. когато носещата конструкция е заобико-
лена от нечупливи обекти, чуплива е само тази
част от конструкцията, която се възвишава над
околните обекти.
 (2) В случаите, когато арматурата или опор-
ните конструкции на светлините на подхода за
кацане са недостатъчно забележими, те се мар-
кират по подходящ начин.
Чл. 125. (1) Наземните светлини на ПИК и
крайният участък за спиране и ПР са чупливи.
Те се разполагат достатъчно ниско над земята,
за да се осигури запас от разстояние до витлата
и гондолите на двигателите на реактивните ВС.
(2) Арматурата на вградените светлини, раз-
положени наравно с повърхността на ПИК,
КУС, ПР и перона, се конструира и разполага
така, че да издържи натоварването, създавано
от колелата на ВС, без да се разрушава и без да
предизвиква повреди на ВС.
(3) Температурата на допираната повърхност
между вградената светлина и гумата на колес-
ника, появяваща се в резултат на нагряването
за сметка на топлопроводността или излъчва-
не, не се допуска да превишава 160 °С в течение
на 10-минутен контакт.
Чл. 126. (1) Интензивността на светлините
на ПИК се избира така, че да бъде достатъчна
за условията на минимална видимост и околно
осветление, при които се предполага, че ще се
използва ПИК, и се съгласува с интензивността
на най-близката секция на системата на свет-
лините на подхода за кацане, ако има такива.
(2) Интензивността на системата светлини на
подхода за кацане може да бъде по-голяма от ин-
тензивността на светлините на ПИК, но трябва да
се избягват резките преходи с оглед да не се създа-
де лъжливо впечатление у пилота за изменение на
видимостта по време на подхода за кацане.
(3) При наличие на високоинтензивна свет-
линна система се предвиждат подходящи сред-
ства за нейното регулиране, позволяващи да се
осъществява корекция на интензивността на
светлините в зависимост от конкретните усло-
вия. Осигурява се регулиране на интензивност-
та или други съответстващи методи за тази цел,
за да може да се съгласува интензивността в
случай на монтиране на: