Държавен вестник, бр. 9, 2016 г., стр. 118

СТР.  118	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  9
и професионалните интереси на членовете си, 
но също така и на представляваните от тях 
корабособственици, наематели и други прин-
ципали. Доколкото интересът на сдруженията 
се извежда от предмета им на дейност и целите, 
за които са учредени, и предвид предмета на 
дейност и целта на създаване на процесното 
дружество съдът приема, че същото има пра-
вен интерес да оспорва ПMC № 254/2014 г., с 
което се изменят и допълват разпоредби на 
разглежданата тарифа. Със същата се създават 
задължения за корабособственици, наематели 
и други принципали, чиито икономически 
и професионални интереси сдружението за-
щитава, според регистрирания предмет на 
дейност на същото. 
Видно от предмета на дейност, вписан в 
търговския регистър, и представени фактури 
(л. 176 – л. 345 по делото) за заплатени прис-
танищни такси в полза на Държавно предпри-
ятие „Пристанищна инфраструктура“ „Валмар 
ойл“ – ЕООД (дружеството), също е от кръга 
на лицата, чиято дейност се регламентира от 
оспорения нормативен акт.
При приложение на текста на чл. 186, ал. 1 
АПК във връзка с ТР № 2 от 12.02.2010 г. на 
Върховния административен съд и Решение 
№ 5 от 17.04.2007 г. на Конституционния 
съд (КС) настоящият състав на Върховния 
административен съд приема, че и двамата 
жалбоподатели в процеса имат правен интерес 
да оспорват посочения по-горе подзаконов 
нормативен акт, който правен интерес се 
обосновава от предмета на дейност на сдру-
жението/съответно дружеството.
По отношение на срока за оспорване съдът 
приема, че съгласно нормата на чл. 187, ал. 1 
АПК подзаконовите нормативни актове могат 
да се оспорват без ограничение във времето. 
Предмет на оспорване в настоящото про-
изводство е Тарифата за пристанищните такси 
(тарифата), събирани от Държавно предприя-
тие „Пристанищна инфраструктура“, в частта, 
изменена и допълнена с Постановление № 254 
от 22.08.2014 г. на Министерския съвет (ПМС; 
постановлението). Въпреки релевираните пър-
воначално възражения само за нищожност на 
акта, предвид нормата на чл. 187, ал. 2 АПК, 
както и предвид направеното при условията на 
евентуалност впоследствие искане за отмяна 
на акта в частта, касаеща процесните изме-
нения, съдът приема, че следва да извърши 
проверка за законосъобразност на всички 
основания по чл. 146 АПК при приложение 
на препращащата норма на чл. 196 АПК.
При извършена служебна проверка съдът 
констатира, че към датата на подаване на 
жалбите и датата на образуване на делото 
във Върховния административен съд (първа-
та е от 1.10.2014 г. – делото е образувано на 
15.10.2014 г.) е влязло в сила изменение на 
текста на чл. 4, ал. 6 на Тарифата за прис-
танищните такси, събирани от Държавно 
предприятие „Пристанищна инфраструктура“, 
приета с Постановление № 97 на Министер-
ския съвет от 2007 г., както следва: измене-
ние, „Държавен вестник“, бр. 30, в сила от 
24.04.2015 г., съгласно което: За пътнически 
кораби тонажната корабна такса по ал. 1 се 
редуцира с коефициент 0,4. Тъй като оспоре-
ната редакция на чл. 4, ал. 6 от тарифата (от 
2014 г.) не е действаща към датата на подаване 
на жалбата (поради изменение от 2015 г.), 
последната и за двете дружества в тази част 
е недопустима поради липса на предмет. Дру-
жествата нямат и правен интерес да оспорват 
тарифата в тази част. Производството по де-
лото в частта срещу този текст от тарифата 
следва да бъде прекратено като недопустимо.
В останалата част жалбите, като насочени 
срещу действащ нормативен акт, следва да 
бъдат разгледани по същество.
От представената по делото администра-
тивна преписка от фактическа страна се ус-
тановява развита процедура по изменение на 
Тарифата за пристанищните такси, събирани 
от Държавно предприятие „Пристанищна ин-
фраструктура“, приета с Постановление № 97 
на Министерския съвет от 2007 г. (обн., ДВ, 
бр. 38 от 2007 г.; изм., бр. 56 от 2007 г., в сила 
от 10.07.2007 г., бр. 2 от 2008 г.; доп., бр. 38 
от 2010 г., в сила от 13.05.2010 г.; изм. и доп., 
бр. 72 от 2014 г.). 
Тъй като голяма част от възраженията на 
жалбоподателите са във връзка със спазване 
на процедурата по приемане на изменението 
на тарифата и с цел да не се допуска повтор-
но изложение на фактите, съдът ще разгледа 
въпроса относно законосъобразността на про-
цедурата по приемане на тарифата във връзка 
с изложението на фактите по провеждането є.
По отношение на формалното спазване 
на процедурата по приемане на Постановле-
ние № 254 от 22.08.2014 г. на Министерския 
съвет (ПМС) за изменение и допълнение на 
Тарифата за пристанищните такси, събирани 
от Държавно предприятие „Пристанищна 
инфраструктура“, приета с Постановление 
№ 97 на Министерския съвет от 2007 г.:
Член 75 АПК дава легална дефиниция на 
понятието „нормативен административен 
акт“. Страните не спорят, че процесната Та-
рифа за пристанищните такси, събирани от 
Държавно предприятие „Пристанищна инфра-
структура“, приета с Постановление № 97 на 
Министерския съвет от 2007 г., е нормативен 
административен акт. 
Съгласно чл. 79 АПК изменението на нор-
мативен административен акт се осъществява с 
изрична разпоредба на последващ нормативен 
акт. Съгласно чл. 11, ал. 3 от Закона за норма-
тивните актове нормативните актове се изменят 
с изрична разпоредба на изменящия акт. 
Член 80 АПК препраща субсидиарно към 
Закона за нормативните актове за неуредените 
в раздел трети на глава пета от АПК въпроси.