Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 116

СТР.  116	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  68
1.4. Основната цел на специалността „Спешна 
медицина“ е да бъде излекувано или прекъснато 
развитието и задълбочаването на „спешното състо­
яние“ при пациента, водещо до смърт или тежки, 
необратими морфологични и функционални увреди 
на жизненоважни органи и системи. 
1.5. Задачите на медицинската специалност 
„Спешна медицина“ са свързани с осигуряването 
на своевременна и качествена диагностика, те­
рапевтично поведение и лечение при пациентите 
със спешни състояния. 
1.6. Изработването и внедряването на стандарт 
по спешна медицина в медицинската практика 
е от изключителна важност за осигуряването на 
адекватна спешна медицинска помощ за паци­
ентите, за поддържане, повишаване и контрол 
на качеството на тази помощ и за осигуряване 
на непрекъснатост, единност и унифицираност 
на лечебно-диагностичния процес при спешните 
пациенти.
2. Дефиниране на ключовите елементи на 
диагностично-лечебния процес в областта на 
специалността „Спешна медицина“
2.1. Ключови елементи на диагностично-лечеб­
ната дейност в областта на спешната медицина 
са: 1) физикално изследване; 2) изграждане на 
диференциално-диагностичен план; 3) определяне 
на необходимостта от използване на допълнителни 
диагностични методи и интерпретация на получени­
те резултати; 4) периодична оценка на състоянието; 
5) определяне на индивидуално медикаментозно, 
оперативно и/или инвазивно (интервенционално) 
лечение, чиято основна цел е предотвратяване 
на смъртта и/или инвалидизацията на пациента.
2.2. Лечебно-диагностичните дейности в об­
ластта на спешната медицина се осъществяват 
при спазване на въведените с този стандарт 
задължителни изисквания за лечебните заведе­
ния за извънболнична медицинска помощ и за 
структурните звена на лечебните заведения за 
болнична медицинска помощ, в които се оказва 
спешна помощ.
2.3. Всички лечебно-диагностични дейности 
се подчиняват и на утвърдените диагностично-
терапевтични алгоритми и правилата за добра 
медицинска практика.
2.4. Диагностичната и лечебната дейност в 
областта на спешната медицина се осъществяват 
с помощта на подходяща апаратура и медицински 
изделия, отговарящи на съвременните изисква­
ния за качество и безопасност и несъздаващи 
допълнителен риск за пациентите. Медицинските 
специалисти задължително се обучават за работа 
с апаратурата и изделията. Използваната апа­
ратура подлежи на редовен технически контрол 
за изправност, като се осигурява регистриране и 
анализиране на резултатите. 
3. Изисквания за професионална компетент­
ност за практикуване на специалността „Спешна 
медицина“
3.1. Дейности в областта на медицинската специ­
алност „Спешна медицина“ могат да осъществяват 
лекари с призната специалност по „Спешна меди­
цина“, които притежават съответните теоретични 
познания, практически опит и умения. 
3.2. Придобиването на специалността „Спешна 
медицина“ се осъществява по реда на Закона за 
здравето и Наредба № 34 от 2006 г. за придобиване 
на специалност в системата на здравеопазването 
и в изпълнение на утвърждавани от министъра на 
здравеопазването програми за обучение на лекари-
специалисти по спешна медицина. Програмите са 
ориентирани към осъществяване на обучение за 
осигуряване на висококвалифицирани специалисти 
с добри практически умения. 
3.3. Поддържането на квалификацията на спе­
циалистите по спешна медицина се осъществява 
по реда и условията на Наредба № 34 от 2006 г. 
за придобиване на специалност в системата на 
здравеопазването, както и посредством участие 
в провежданото от БЛС продължаващо обучение 
и различни други форми на външно и вътрешно 
обучение (колегиуми, семинари и др.). 
3.4. Предвид интердисциплинарния харак­
тер на тази медицинска специалност, дейности, 
включващи се в нейния обхват, могат да извърш­
ват и специалисти с други признати клинични 
специалности – вътрешни болести; педиатрия; 
хирургия; неврология; ортопедия и травматология; 
акушерство и гинекология и други, в рамките на 
професионалната си компетентност по съответната 
специалност.
3.5. Лекари без специалност могат да осъщест­
вяват дейност в структури по спешна медицина, 
като са длъжни в срок до една година от започване 
на работа да предприемат действия по започване 
на специализация по спешна медицина или по 
друга клинична медицинска специалност. В този 
смисъл лекарите без специалност могат да бъдат 
назначавани на срочно трудово правоотношение 
за една година. 
4. Гранични области на специалността „Спешна 
медицина“ 
4.1. Специфичните дейности по обслужване 
на пациенти със спешни състояния съдържат 
елементи и на други медицински специалности и 
области на клиничната медицина извън спешната 
медицина, което прави дейността на специалиста 
по спешна медицина интердисциплинарна, без да 
е необходимо да се покриват изцяло стандартите 
по отделните медицински специалности, а именно:
4.1.1. анестезия и интензивно лечение
4.1.2. хирургия
4.1.3. ортопедия и травматология 
4.1.4. урология
4.1.5. клинична токсикология
4.1.6. вътрешни болести
4.1.7. кардиология
4.1.8. неврология
4.1.9. педиатрия
4.1.10. акушерство и гинекология и др.
Този стандарт по спешна медицина не изменя и 
не допълва, нито измества стандартите в областта 
на посочените в т. 4.1 медицински специалности.
Глава 2. Структури и персонал
1. Характеристика на структурите на лечебни­
те заведения за осъществяване на специалността 
„Спешна медицина“