Държавен вестник, бр. 2, 2021 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  2
По Цел 1. Подобряване на достъпа и 
увеличаване на дела на завършилите висше 
образование
Изменени и допълнени бяха Законът за 
висшето образование (през 2015 г. и 2020 г.), 
Законът за развитие на академичния състав 
(2018 г.) и редица подзаконови актове, за да 
се осигури съответствието им с европейските 
стратегически документи и насоки, както и с 
националните приоритети, цели и програми.
Усъвършенстван беше моделът на креди­
тиране на студентите и всяка година беше 
осигуряван гарантиран ресурс от 50 млн. лв. 
за студентски кредити. Беше увеличен макси­
малният размер на стипендиите, предоставяни 
на българските студенти от държавните висши 
училища по реда и при условията на ПМС 
№ 90/2000 г., от 120 лв. на 150 лв. месечно. 
Нарасна и размерът на месечните стипендии 
за българските и чуждестранните докторанти 
от 450 на 500 лв. месечно. Ежегодно на дър­
жавните висши училища и научни организации 
се предоставят и средства за допълнителни 
стипендии на докторантите. Увеличен беше 
приемът от българската диаспора в чужбина, 
като понастоящем годишният прием е 2000 
студенти годишно по ПМС № 103/1993 г. и 
150 студенти годишно по ПМС № 228/1997 г. 
Увеличени бяха и стипендиите на студентите 
от българска народност от историческите 
диаспори от 200 лв. на 240 лв. месечно. Чрез 
ОПНОИР и други източници бяха осигурени 
финанси за оборудване на 10 висши училища 
със средства, подпомагащи лица със затруднен 
достъп. Осъществена беше програма за раз­
витие на дистанционното обучение в повече 
от 35 висши училища.
В резултат беше осигурен достъп до вис-
ше образование на максимално широк кръг 
лица. Делът на лицата с висше образование 
достигна 32,5 % за възрастовия диапазон от 
30 до 34 години1.
Тези мерки обаче се оказаха комбинирани 
по неблагоприятен начин с демографските 
промени, описани в точка 2.5 на анализа по-
долу, и с липсата на финансиране, обвързано 
с качеството на обучение в периода до 2015 
година. В резултат те частично допринесоха 
за понижаване на качеството на образовани­
ето и обучението в много ВУ – ефект, който 
постепенно започна да се преодолява от 2015 
година с прилагането на цитираните промени 
в нормативната база.
Не беше развита в достатъчна степен и 
системата за учене през целия живот. Бъл­
гария остава на едно от последните места по 
отношение на обучаващите се във възрастовия 
диапазон 29 – 65 г. със само 3,5 % обучаеми 
при средно 7,5 % за ЕС.
1 НСИ – Специфични показатели, изчислени на база 
наблюдението на работната сила през 2019 година.
По Цел 2. Съществено повишаване на 
качеството на висшето образование и на 
съвместимостта му с европейските системи за 
ВО с цел заемане на достойно място в ЕПВО
Една от ефективните мерки за повишава­
не на качеството беше промяната в начина 
на финансиране на ВУ чрез коефициенти за 
качество, определени на базата на обективни 
критерии. Тази промяна беше регламентирана 
чрез промени в ЗВО през 2016 година. През 
2020 г. приблизително 60 % от субсидията на 
висшите училища е определена чрез критери­
ите за качество. Тази система има нужда от 
непрекъсната адаптация към променящата се 
среда и усъвършенстване, напр. за отчитане 
на регионалните особености на ВУ, но тя по­
каза своето стимулиращо въздействие върху 
системата на висшето образование.
Съществено бяха променени условията и 
редът за определяне на субсидирания от дър­
жавата прием, като беше намален приемът 
в ПН, броят на студентите в които беше на­
раснал непропорционално спрямо развитието 
на цялата система и пазара на труда. Използ­
вайки обективни показатели, през учебната 
2018 – 2019 година в 9 ВУ не беше утвърден 
държавен прием по 5 неприоритетни ПН, а 
през учебната 2019 – 2020 година – в 10 ВУ по 
8 неприоритетни ПН, в които имаше малък 
брой студенти, обучението беше неефективно 
и беше затруднено осигуряването на високо 
качество. От друга страна, бяха дефинирани 
приоритетни професионални направения 
и защитени специалности, които получиха 
по-големи възможности за прием и целево 
финансиране, поради установени потребности 
от дефицитни кадри.
Нивото на субсидията за научна дейност 
(общо под 8 млн. лв./год. за всички ВУ) ос­
тава с пренебрежим дял спрямо субсидията 
за обучение на студентите (над 400 млн. лв./
год. за 2020 г.). По тази причина субсидията за 
научна дейност не се превърна в достатъчно 
силен мотив за интензифициране на научна­
та дейност в повечето ВУ. Частните висши 
училища все още не са включени в повечето 
форми за инвестиране в научни изследвания, 
което представлява допълнителен резерв за 
интензифициране на научните и научно-при­
ложните изследвания в страната.
За повишаване на качеството допринесе 
и усъвършенстването и доразвиването на 
Рейтинговата система на висшите училища, 
която предоставя ежегодно актуална и бо­
гата информация за състоянието на всяко 
професионално направление във всяко висше 
училище. През годините тази информация 
очерта тенденции, които служат не само за 
ориентир на кандидат-студентите, но и на 
академичните ръководства за вземане на 
управленски решения.