Държавен вестник, бр. 28, 2004 г., стр. 119

Б Р О Й  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  119
—FD3: разпределител на потока (фиг. 10)
Набор от тръби (тръбен пакет) се монтира в изпус-
кателната тръба ЕР, за да се гарантира пропорционал-
но взимане на проби от неразредени отработили газове.
Една от тези тръби подвежда отработилите газове към
разреждащия тунел DT, а отработилите газове от дру-
гите тръби влизат в демпферираща камера DC. Тръби-
те трябва да имат еднакви размери (еднакъв диаметър,
дължина и радиус на огъване), следователно разделя-
нето на отработилите газове ще зависи от общия брой
на тръбите. Необходима е регулираща система, за да
може да се осъществи едно пропорционално разделяне
чрез поддържане на разлика в налягането, равно на нула,
между изхода на тръбния пакет в DC и изхода на ТТ.
При тези условия скоростите на отработили газове в ЕР
и FD3 са пропорционални, а дебитът в ТТ е константна
малка част от дебита на отработилите газове. Двете
точки трябва да са включени към преобразувател на
разлика в налягането DPT. Регулирането за осигурява-
не на разликата в налягането да е равна на нула става
чрез регулатора на дебита FC1.
—EGA: Анализатор на отработили газове (фиг. 6
до 10)
Могат да се използват СО2 или NOX-анализатори
(при метода на въглеродния баланс—само СО2-ана-
лизатори). Анализаторите трябва също така да се ка-
либрират, както анализаторите за измерването на га-
зообразните емисии. Могат да се използват един или
повече анализатори за определяне на разликите в кон-
центрациите.
Измерващите системи трябва да имат такава точ-
ност, че точността на GEDFW,i или VEDFW,i да е ± 4%.
—ТТ: Свързващ тръбопровод (фиг. 4 до 12)
Свързващият тръбопровод за отвеждане на пробата
от частици трябва:
—да е максимално къс и да не е по-дълъг от 5 m,
—да има диаметър, който е равен или по-голям от
диаметъра на сондата, но не по-голям от 25 mm,
—да има изход по осевата линия на разреждащия
тунел и да е насочен по посоката на протичане.
Тръбопроводи с дължина до един метър трябва да
се изолират с материал, чиято максимална топлопро-
водимост е 0,05 W/(m.K), като дебелината на изолаци-
онния слой се избира така, че диаметърът на тръбопро-
вода с изолационния материал да е равен на диаметъра
на сондата. Тръбопровод с дължина, по-голяма от един
метър, трябва да е изолиран и подгрят до минимална
температура на стената 523 К (250°С).
Изискваните температури на стената на свързва-
щия тръбопровод могат също така да се определят чрез
стандартни изчисления на топлопренасянето.
—DPT: преобразувател за разлика в налягането
(фиг. 4, 5 и 10)
Преобразувателят за разлика в налягането трябва
да е с обхват ± 500 Ра или по-малък.
—FC1: регулатор на дебита (фиг. 4, 5 и 10)
При изокинетичните системи (фиг. 4, 5 и 10) регула-
торът е необходим за поддържане на разлика в наляга-
нето между ЕР и ISP, равно на нула. Регулировката може
да се извърши чрез:
а) честотата на въртене или дебита на всмукващия
вентилатор (SB) и поддържане константна честотата
на въртене на нагнетателния вентилатор (РВ) при все-
ки етап (фиг. 4);
или
б) чрез настройане на всмукващия вентилатор (SB)
на константен масов дебит на разредените отработили
газове и регулиране на дебита на нагнетателния венти-
латор РВ, чрез което се регулира дебитът на пробата от
отработили газове в края на свързващия тръбопровод
(ТТ) (фиг. 5).
При система с регулиране на налягането остатъчна-
та грешка в оперативната верига не трябва да превишава
± 3 Ра. Средноаритметичните колебания на налягането
в тунела за разреждане не трябва да превишават ± 250 Ра.
При многотръбни системи (фигура 10) регулаторът
на дебита е необходим, за да поддържа разлика в наля-
гането между изпускателния отвор на многотръбната
група и изхода на ТТ, равно на нула, за да се раздели
пропорционално потокът от отработили газове. Наст-
ройването може да се осъществи, чрез регулиране на
дебита на нагнетявания въздух в DT, на изхода на ТТ.
—РСV1, РСV2: регулиращи налягането вентили
(фиг. 9)
Необходими са два вентила за регулиране на наля-
гането за системата двойна тръба на Вентури/двойна
бленда, за да може чрез регулиране на противоналяга-
нето на ЕР и на налягането на DT да се осъществи про-
порционално разделяне на потока. Вентилите трябва
да се намират по направление на потока на SP и ЕР и
между РВ и DT.
—DC: демпферираща камера (фиг. 10)
На изхода на многотръбната група трябва да е инс-
талирана демпферираща камера, за да се намалят коле-
банията на налягането в изпускателната тръба ЕР.
—VN: тръба на Вентури (фиг. 8)
В тунела за разреждане DT е монтирана тръба на
Вентури, за да създава подналягане в областта на изхода
на свързващия тръбопровод ТТ. Дебитът на газовете в
ТТ се определя чрез обмена на импулси в тръбата на
Вентури и по принцип е пропорционален на дебита на
нагнетателния вентилатор РВ, така че се постига конс-
тантно съотношение на разреждане. Тъй като импулс-
ният обмен се влияе от температурата на изхода на ТТ и
от разликата в налягането между ЕР и DT, фактическата
степен на разреждане е малко по-малка при малко нато-
варване, отколкото при голямо натоварване.
—FC2: регулатор на дебита (фиг. 6, 7, 11 и 12; неза-
дължителен)
За регулиране на дебита на нагнетателния вентила-
тор РВ и/или на всмукващия вентилатор SB може да се
използва регулатор на дебита. Той може да се свърже
към сигнален преобразувател за потока от отработили
газове или за потока от гориво, и/или към диференци-
ален преобразувател на сигнали за СО2 или NOX.
FC2 регулира непосредствено въздушния поток, ако
се ползва подаване на въздух под налягане (фиг. 11).
—FM1: дебитомер (фиг. 6, 7, 11 и 12)
Газомер или друг разходомер за измерване на деби-
та на разреждащия въздух. FM1 е незадължителен, ако
РВ е калибриран за измерване на дебита.
—FM2: дебитомер (фиг. 12)
Газомер или друг разходомер за измерване на деби-
та на разредени отработили газове. FM2 е незадължи-
телен, ако всмукващият вентилатор SB е калибриран за
измерване на дебита.
—РВ: нагнетателен вентилатор (фиг. 4, 5, 6, 7, 8, 9 и 12)
РВ може да се свърже към дебитните регулатори
FC1 и FC2 за регулиране на дебита на разреждащия
въздух. РВ не е необходим, когато се използва затваря-
ща клапа. Ако РВ е калибриран, може да се използва за
измерване на дебита на разреждащия въздух.
—SB: всмукващ вентилатор (фиг. 4, 5, 6, 9, 10 и 12)
Само за системи с вземане на частична проба. Ако
SВ е калибриран, може да се използва за измерване на
дебита на разредените отработили газове.
—DAF: филтър за разреждащ въздух (фиг. 4 до 12)
Препоръчва се разреждащият въздух да се филт-
рира и да се проведе през активен въглен, за да се
отстранят въглеводородите от околната среда. Раз-
реждащият въздух трябва да има температура от 298 К
(25°С) ± 5К.