Държавен вестник, бр. 67, 2010 г., стр. 146

СТР.  146	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  67
2.2. Да го запознае със задължителните 
знания и практически умения, които трябва 
да се изградят, както и да създаде график за 
продължителността на обучението в отделните 
звена, които могат да имат различен обем и 
специфика.
2.3. Да уведоми специализиращите лекари 
за принципите и формите на провеждане на 
специализацията.
2.4. Да посочи ясно задълженията и правата 
на обучаващите се лекари.
2.5. Да определи пряк персонален ръководи­
тел (преподавател) на специализанта за времето 
на цялата специализация и да създаде „работен 
дневник на специализанта“ с две части – I 
част: „клинична работа“ и „учебна програма“; 
II част – инструментална дейност и процедури.
2.6. При приключване на специализацията 
да изготви атестация за всеки специализиращ 
лекар.
3. Всяка институция би могла да изгради 
допълнителни вътрешни правила за провеждане 
на специализацията по кардиология.
4. Ежегодно да разработва и предлага про­
грама за продължаващо обучение на специа­
листите по кардиология.
Глава 3. Изисквания към обучаващите лекари
1. Обучаващата институция трябва да раз­
полага с добре подготвени специалисти по 
кардиология, които да осигуряват възможност 
за обучение в целия спектър от направления на 
специалността. Прекият обучаващ преподавател 
(ръководителят на специализацията) трябва да:
1.1. има достъп до всички звена на обуча­
ващата институция;
1.2. практикува специалността кардиология 
поне от 5 години и да има степен асистент или 
научен сътрудник;
1.3. бъде квалифициран специалист с опит в 
следдипломното преподаване и да е авторитет 
в медицинските среди, да участва в лекционни 
програми; 
1.4. има публикации в българския или меж­
дународния специализиран печат (периодично 
атестиране на обучаващите кардиолози чрез 
въвеждане на съответни критерии), да участва 
със собствени разработки в български и меж­
дународни научни прояви; 
1.5. има опит и умения за научна работа;
1.6. е хабилитирано лице, което осъществява 
общото наблюдение и контрола на обучението.
РАЗДЕЛ IV. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ЗАДЪЛ­
ЖИТЕЛНИТЕ ЕЛЕМЕНТИ НА САМОСТОЯ­
ТЕЛНА СТРУКТУРА ПО КАРДИОЛОГИЯ, В 
ТОВА ЧИСЛО И КАТО САМОСТОЯТЕЛНО 
ЗВЕНО ПО КАРДИОЛОГИЯ КЪМ БОЛНИЧ­
НА СТРУКТУРА ПО ВЪТРЕШНИ БОЛЕСТИ
Глава 1. Изисквания за общи кардиологични 
легла 
1. Общи положения
Клиничната дейност, осъществявана чрез 
леглата, е насочена към:
1.1. хоспитализация на пациенти със сър­
дечно-съдови заболявания, които подлежат на 
медикаментозно лечение по повод на остро 
или изострено хронично сърдечно-съдово за­
боляване;
1.2. хоспитализация на пациенти със сър­
дечно-съдови усложнения по време или след 
друго некардиологично лечение;
1.3. хоспитализация на пациенти за доле­
куване след остри или изострени кардиоло­
гични състояния, във връзка с които са били 
хоспитализирани, диагностицирани и лекувани 
в самостоятелни клиники/отделения по кар­
диология, както и на пациенти за долекуване 
след инвазивно (интервенционално) и/или 
кардиохирургическо лечение в самостоятелни 
кардиологични клиники/отделения или клини­
ка/отделение за сърдечна хирургия;
1.4. извършване на неинвазивни диагнос­
тични изследвания – пациенти след период на 
интензивно лечение. 
2. Структура на леглата
2.1. Характеристика:
2.1.1. стационарна зона, чиито основни функ­
ционални помещения са стаите за пациенти, 
разположени в непосредствена териториална 
близост с останалите структурни единици на 
клиниката/отделението по вътрешни болести, и 
специално осигурен лесен достъп до структурата 
за интензивно лечение на вътрешните болести; 
2.1.1.1. едно болнично легло трябва да има 
принадлежаща към него площ не по-малко от 
5 кв. м, а минимална площ на стаята – 8 кв. м; 
стаята да има достъп до пряка дневна светлина; 
да има пряка или непряка връзка със санитарен 
възел; болничните легла да са подвижни и меж­
ду тях трябва да има пространство за действие 
на персонала, за движение на пациентите и за 
манипулиране с инструментите и материалите; 
минималната широчина на манипулационното 
пространство е 70 см;
2.1.1.2. всеки пациент да има улеснен достъп 
до санитарен възел, комуникационна система 
(интерком), източник на енергия, локално 
осветление и източник на кислород с маска; 
2.1.1.3. коридорите са елемент, който има 
важни функции, свързани с придвижване на 
пациентите, провеждане на рехабилитационни 
процедури, зона, в която е възможно да въз­
никнат спешни ситуации, пораждащи необхо­
димостта от провеждане на реанимационни 
действия, поради което е наложително да са 
решени така, че да позволяват манипулиране 
с легла или подвижни пациентски столове;
2.1.2. други структури, свързани с дейността 
на специализирания персонал:
2.1.2.1. сестрински модул с открит визуален 
достъп до коридора и болничните стаи и кому­
никационна система с пациентите и с включен 
сестрински пост, които да са съобразени със 
структурата на отделението/клиниката по въ­
трешни болести;