Държавен вестник, бр. 61, 2022 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционен § 23 от 
преходните и заключителните разпоредби на 
Закона за изменение и допълнение на Закона 
за устройството и застрояването на Столич­
ната община (обн., ДВ, бр. 31 от 10.04.2018 г.).
Председател:
Павлина Панова
4724
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 5
от 26 юли 2022 г.
по конституционно дело № 12 от 2022 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова, членове: Мариана 
Карагьозова-Финкова, Константин Пенчев, 
Надежда Джелепова, Атанас Семов, Красимир 
Влахов, Янаки Стоилов, Соня Янкулова, при 
участието на секретар-протоколиста Гергана 
Иванова разгледа в закрито заседание на 26 юли 
2022 г. конституционно дело № 12/2022 г., 
докладвано от съдия Янаки Стоилов.
Производството е на основание чл. 149, 
ал. 1, т. 2 от Конституцията на Република 
България (Конституцията) и се намира във 
фазата на произнасяне по допустимост на 
искането по реда на чл. 19, ал. 1 от Закона за 
Конституционен съд.
Делото е образувано на 29 юни 2022 г. по 
искане на субект на инициатива по чл. 150, 
ал. 2 от Конституцията – тричленен състав на 
Върховния касационен съд (ВКС).
Иска се установяване на противоконсти­
туционност на разпоредбата на § 8, ал. 5, 
буква „а“ от преходните и заключителните 
разпоредби на Закона за изменение и допълне­
ние на Гражданския процесуален кодекс (ПЗР 
на ЗИДГПК – ДВ, бр. 8 от 2017 г.), с която се 
отменя чл. 47, т. 3 от Закона за международ­
ния търговски арбитраж (ЗМТА – обн., ДВ, 
бр. 60 от 1988 г., посл. изм., бр. 46 от 2002 г.) в 
частта: „арбитражното решение противоречи 
на обществения ред на Република България“ 
и на свързаната с нея разпоредба на § 8, ал. 6 
ПЗР на ЗИДГПК (ДВ, бр. 8 от 2017 г.) в частта 
относно замяната в чл. 49 ЗМТА (нов, ДВ, 
бр. 38 от 2001 г.) на „думите чл. 47, т. 3“ по­
ради противоречие с чл. 122, ал. 1 във връзка 
с чл. 117, ал. 1 и чл. 56 от Конституцията.
Конституционният съд не се е произнасял 
по искане със същия предмет.
Съдът, за да прецени допустимостта на 
искането, взе предвид следното:
Конституционният съд е сезиран от три­
членен състав на ВКС в хипотезата на чл. 150, 
ал. 2 от Конституцията, която предвижда, че 
при установяване на несъответствие между 
закон и Конституцията съответният състав 
спира производството и внася въпроса в Кон­
ституционния съд. Производството по чл. 47 
ЗМТА е специфично исково, едноинстанционно 
производство за контрол на влязъл в сила пра­
вораздавателен акт на недържавна институция, 
в което ВКС не разглежда спора по същество, 
а действа като контролноотменителна инстан­
ция по отношение на арбитражното решение 
(Решение № 9 от 2002 г. по к. д. № 15/2002 г.).
Конституционният съд е формирал трайна 
практика, съгласно която отделни състави 
на Върховния касационен и Върховния ад­
министративен съд имат процесуална пра­
воспособност да го сезират (Определение от 
1.07.1997 г. по к. д. № 5/1997 г.; Определение от 
25.06.2002 г. по к. д. № 12/2002 г.; Определение 
от 29.03.2014 г. по к. д. № 4/2014 г.; Определе­
ние от 29.04.2015 г. по к. д. № 2/2015 г.; Оп­
ределение от 28.06.2016 г. по к. д. № 7/2016 г.; 
Определение от 17.09.2019 г. по к. д. № 9/2019 
и др.), в случай че установят несъответствие 
между Конституцията и закон, приложим към 
висящо пред тях дело.
Преглед на практиката на Конституционния 
съд показва, че в повечето случаи предмет 
на оспорване са били изцяло нови разпоред­
би или такива, с които се правят промени в 
действащата законова уредба. В други случаи 
съдът (Определение от 9.04.2013 г. по к. д. 
№ 3/2013 г.; Определение от 1.07.2010 г. по
к. д. № 10/2010 г.; Определение от 22.12.2009 г. 
по к. д. № 16/2009 г. и др.) е допуснал за раз­
глеждане по същество искане за установяване 
на противоконституционност на отмяна на 
правни норми, защото не е изключено самата 
отмяна на норма от закон да нарушава кон­
ституционни принципи или основни права. 
Според тълкувателно решение № 3 от 2020 г. 
по к. д. № 5/2019 г. „такъв закон остава годен 
предмет на контрол за конституционосъоб­
разност независимо от влизането му в сила, 
тъй като запазва самостоятелно значение“. 
Специфично за настоящото конституционно 
дело е, че за първи път оспорване на отмяна 
на законова разпоредба се иска във връзка с 
разглеждане на дело от съдебен състав при 
условията на чл. 150, ал. 2 от Конституция­
та. Това ограничено от предмета на делото 
правомощие на съставите на двете върховни 
съдилища е предоставено с оглед на възприе­
тия в Конституцията специфичен „конкретен“ 
контрол за конституционност и се свежда до 
приложимия по делото закон.
В случая ЗМТА е приложим и към арби­
тражни производства у нас, включително към 
възникналия пред ВКС правен спор. Според 
върховните съдии законодателната отмяна от 
2017 г. на „обществения ред“ като основание за 
отмяна на арбитражно решение противоречи 
на чл. 122, ал. 1 във връзка с чл. 117, ал. 1 и 
чл. 56 от Конституцията.
Категорията „обществен ред“ обикновено 
се употребява в областта на международното 
частно право. Тя служи за защита на нацио­
налния правен ред, когато съдът решава да 
признае решения на чуждестранни юрисдикции 
или да се допусне изпълнение на такива ре­
шения. Приложното поле на обществения ред