Държавен вестник, бр. 75, 2006 г., стр. 185

Б Р О Й  75
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  185
ТЪРГОВСКИ ДРУЖЕСТВА
220.—“Централна кооперативна банка”—АД,
София (“ЦКБ”—АД), на основание чл. 93 ЗППЦК
уведомява инвеститорите за началото на публично
предлагане на 24 253 593 безналични обикновени
акции на дружеството, всяка с право на глас, с номи-
нална и емисионна стойност 1 лв., съгласно взето на
30.VI.2006 г. решение на общото събрание на акцио-
нерите за увеличаване на капитала на дружеството
от 48 507 186 лв. на 72 760 779 лв. Налице е съгласие
по чл. 112а, ал. 3 ЗППЦК на Комисията за финансов
надзор. 1. Планирано използване на набрания чрез
емисията капитал. Увеличаването на капитала на
дружеството е непосредствено обусловено от необ-
ходимостта да се отговори на изискванията, поста-
вяни от съвременните обществено-икономически
отношения и динамиката на пазара. Планира се наб-
раните чрез емисията средства да бъдат използвани
за нарастване на кредитния портфейл на банката с
акцент върху ипотечното и потребителското креди-
тиране, както и до 20 % от средствата—за разширя-
ване и подобряване на клоновата мрежа на дружес-
твото с цел оптимизиране каналите за продажба и
разширяване на пазарния му дял. 2. Рискове за лица-
та, придобили акции на дружеството. Рискът, който
всеки акционер следва да отчете, е вероятността ин-
вестицията му да не донесе желаната възвръщаемост
или да доведе до загуби. Съществува постоянен риск
от понижение на цената на акциите и/или от липса на
текущи доходи от тях, както и от невъзможност те да
бъдат продадени в предпочитан момент и/или на
желаната цена. Доколкото последната е функция на
търсенето и предлагането на пазара на ценни книжа,
причините за нейното изменение са резултат от па-
зарната интерпретация на реалната дейност на дру-
жеството и на очакванията за неговото развитие. Този
риск е свързан както с проявата на фактори, общи за
цялата икономика и целия пазар на ценни книжа,
така и с фактори, които определят състоянието и
развитието на дружеството. Изхождайки от макро-
икономическите условия, в които се развива българ-
ската икономика, влиянието на международните
пазари и спецификата на отрасъла, в разработената
програма на банката се отделя особено внимание на
видовете рискове, съпътстващи развитието на инс-
титуцията и нейната стабилност, като основната цел
е тяхното минимизиране чрез поддържане на опти-
мална ликвидност и висока степен на адекватност на
капитала при стремеж за осигуряване на максимал-
на възвръщаемост на активите. Рисковете, на които
са изложени инвеститорите и банката, могат да бъ-
дат разглеждани в три аспекта като: общи, система-
тични и специфични, свързани с дейността на еми-
тента, рискове. 2.1. Общи рискове—риск от войни,
социални катаклизми, природни бедствия или еко-
логични катастрофи и други форсмажорни обстоя-
телства; в голямата си част тези рискове са предви-
дими, но не могат да бъдат елиминирани. 2.2. Систе-
матични рискове—обективно касаят всички сектори
на икономиката. По дефиниция отразяват несигур-
ността на пазарите като цяло, но засягат стопански-
те субекти в различна степен в зависимост от порт-
фейла активи и неговото управление. С оглед мини-
мизирането на системните рискове банката осигуря-
ва непрекъснат контрол върху ликвидността, като се
базира както на изискванията на БНБ за управлени-
ето и надзора върху ликвидността на банките, така и
на международните стандарти в тази област. А) По-
литически риск. Отразява вероятността провежда-
ната икономическа политика да доведе до влошава-
не на инвестиционния климат. Ориентацията на стра-
ната към ЕС и НАТО неминуемо води до законода-
телни промени в посока на хармонизиране със зако-
нодателството на ЕС. Системата на валутен борд ще
се запази до присъединяването към ЕС и Еврозона-
та, което свежда този риск до минимум. Б) Инфлаци-
онен риск. Рискът от увеличение на инфлацията е
свързан с намаляването на реалната покупателна
способност и евентуалната обезценка на активите,
деноминирани в левове. Курсът към присъединява-
не към ЕС и евентуалното стабилно представяне на
икономиката ни ще окажат натиск към доближаване
на лихвените нива до тези на ЕС. В) Валутен риск.
Валутният риск се изразява във вероятността от не-
гативни влияния върху инвестициите в национална
валута вследствие на промените във валутния курс.
Системата на валутен борд е едновременно полити-
чески и икономически стабилизатор в икономика-
та.Фиксираният курс на лева към еврото приближа-
ва параметрите на валутния риск до стойности, близ-
ки до тези от страните на ЕС. Валутният риск отра-
зява възможността за загуби от колебанията в цена-
та на националната валута към основните валути.
Неговото управление намира конкретен израз и при-
ложение при реализирането на всички валутни опе-
рации на банката. Определящите рискови фактори в
тази група, свързани с дейността на банката, са сте-
пента на развитие и структура на импортно-експор-
тната дейност на страната като цяло и в частност—
на клиентите на банката, както и на валутния компо-
нент в баланса на банката и счетоводната капитали-
зация или декапитализация на откритата валутна
позиция в зависимост от флуктуациите на валутния
курс. 2.3. Специфични рискове: А) Ликвиден риск.
Като принципна постановка неговото управление се
базира на управлението на активите и пасивите.
Управлението на активите и пасивите се изразява в
търсенето и намирането на оптимални пропорции
между размера на депозитите, на другите заемни
средства и собствения капитал на банката с оглед
достигане на такова ниво на стабилност на парични-
те є фондове, позволяващо є да извършва високодо-
ходни вложения, т.е. да се осигури максимална до-
ходност при минимален риск и оптимална ликвид-
ност. Основните изисквания за измерване и управле-
ние на ликвидния риск са: а) Управлението на акти-
вите обхваща начина и реда на разпределението им
в различни групи, аналитичното им структуриране
във всяка отделна група, като основно значение има
формирането на портфейла от ценни книжа и кре-
дитния портфейл. Целта е банката да си осигури
адекватна наличност от ликвидни активи за посре-
щане на непредвидени нужди, като информацията се
набавя чрез анализ на касовата наличност и на ка-
чествените активи, за които има осигурен пазар.
Банката се концентрира върху оптимизиране на кре-
дитния портфейл, определяне на плаваща цена при
отпускане на кредити и поддържане на определен
размер на ликвидни активи. Размерът на ликвидните
активи се съобразява със стабилността на депозит-
ната структура и по-бързото развитие на инвестици-
онния портфейл. Последното засяга не само поддър-
жането на оптимална ликвидност, но и в най-голяма
степен отговаря на специализацията на банката и на
стратегията, избрана от нейното ръководство. б)
Управлението на пасивите се концентрира в дейността
по привличане на средства от различни източници и
съответни комбинации между тях. Следователно то
се изразява в дейността на банката за посрещане
нуждите от ликвидни средства чрез целенасочено
активно търсене на чужди средства на база конку-
ренция на лихвените проценти. Като принцип в дей-
ността на банката е залегнало правилото, че крат-
котрайните пасиви само в краен случай могат да се
трансформират в дългосрочни активи. Основните