Държавен вестник, бр. 93, 2018 г., стр. 116

СТР.  116	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
съюз, който по никакъв начин не отговаря 
на световните изисквания и на европейските 
изисквания. Упълномощеният адв. Савова в 
съдебно заседание и с писмена защита излага 
подробни аргументи за незаконосъобразност 
на оспорената наредба. Моли Върховния ад-
министративен съд да отмени обжалвания 
акт на основанията, посочени в чл. 146 АПК, 
и претендира присъждане на направените по 
делото разноски.
Ответникът – министърът на здравеопаз-
ването, оспорва жалбата чрез упълномощен 
юрисконсулт Екатерина Тренкова, която в 
съдебно заседание пледира за отхвърляне на 
жалбата като неоснователна и недоказана.  
В представени писмени бележки развива под-
робни доводи за съответствие на процесния 
нормативен акт с изискванията на АПК и 
Закона за нормативните актове (ЗНА).
Представителят на Върховната админи-
стративна прокуратура дава заключение за 
основателност на жалбата, защото от пред-
ставената административна преписка е видно, 
че проектът е публикуван на Портала за 
обществени консултации, но без мотиви или 
доклад, каквото е изискването на чл. 26, ал. 3 
ЗНА. В случая е определен срок за предложе-
ния и становища 14 дни, но съгласно чл. 26, 
ал. 4 ЗНА срокът е не по-малък от 30 дни, 
а по изключение и с изрично посочване на 
причините в мотивите може да бъде и 14 дни, 
но такива няма изложени. Според участващия 
по делото прокурор в стандарта се въвеждат 
изисквания за материално-техническа база, 
инсталационни съоръжения, нова апаратура, 
персонал, които изискват средства, но не е 
посочено откъде ще дойдат средствата, което 
е в нарушение на чл. 28, ал. 2, т. 3 ЗНА и 
чл. 3, ал. 1, т. 1 ЗОАРАКСД.
Решаващият състав на Върховния админи-
стративен съд, четвърто отделение, намира 
жалбата за процесуално допустима, като с 
определение от 29.03.2017 г. се е произнесъл 
относно редовността и допустимостта є. Съдът 
счита, че оспорването е допустимо, защото 
е предявено от сдружение, което има правен 
интерес от оспорването, тъй като е вписано в 
регистъра за юридически лица с нестопанска 
цел и съобразно целите на сдружението, отра-
зени в представеното по делото удостоверение 
от 21.03.2016 г. на СГС по ф. д. № 417/2009 г., 
същото осъществява защитата на интересите 
на своите членове пред държавните органи, 
обществените и стопанските организации 
във връзка със защита на техните трудови и 
служебни права и интереси, в какъвто смисъл 
е тълкувателно решение № 2 от 12.02.2010 г. 
по т. д. № 4 от 2009 г. на общото събрание на 
колегиите на Върховния административен съд. 
Жалбата е подписана от лицето Стоян Анге-
лов Алексов, който съобразно горепосоченото 
удостоверение представлява организацията в 
качеството си на председател на управителния 
съвет на сдружението жалбоподател. Съгласно 
нормата на чл. 187, ал. 1 АПК оспорването на 
подзаконов нормативен административен акт 
може да се осъществи без ограничение във 
времето. Съдът установи, че по оспорването 
няма влязло в сила съдебно решение, нито 
има образувано дело пред същия съд, между 
същите страни, на същото основание.
Разгледана по същество, жалбата на сдру-
жение „Българска асоциация по патология“ е 
основателна по следните съображения:
Обжалваната наредба е издадена от минис-
търа на здравеопазването на дата 4.11.2016 г. 
и е обнародвана в ДВ, бр. 99 от 13.12.2016 г. 
От 4.11.2016 г. е в сила Законът за изменение 
и допълнение на Закона за нормативните 
актове (обн., ДВ, бр. 34 от 2016 г., в сила от 
4.11.2016 г.). С оглед на това обстоятелство 
възниква въпросът дали законосъобразността 
на процесния нормативен подзаконов ад-
министративен акт следва да се преценява 
спрямо ЗНА в редакцията му, действаща към 
датата на издаване на акта – 4.11.2016 г., или 
съобразно законовите изисквания, визирани 
в ЗНА в редакцията му преди 4.11.2016 г. По 
силата на § 9 от преходните и заключител-
ните разпоредби към Закона за изменение 
и допълнение на Закона за нормативните 
актове (обн., ДВ, бр. 34 от 2016 г., в сила от 
4.11.2016 г.) „Изработените и съгласувани до 
влизането в сила на този закон проекти на 
нормативни актове се одобряват и приемат 
по досегашния ред.“ Тоест в случаите, когато 
съгласуването на проекта не е осъществено 
до 4.11.2016 г., не се прилага досегашният ред, 
а новият ред, регламентиран в ЗНА (обн., 
ДВ, бр. 34 от 2016 г., в сила от 4.11.2016 г.). 
Следователно законодателят е преценил, че в 
случая правнорелевантен е моментът, в който 
е приключило изработването и съгласуването 
на съответния нормативен акт. Настоящи-
ят съдебен състав счита, че в конкретната 
хипотеза проектът за процесната наредба е 
изработен преди влизане в сила на Закона за 
изменение и допълнение на Закона за норма-
тивните актове (обн., ДВ, бр. 34 от 2016 г., в 
сила от 4.11.2016 г.), но законовото изискване 
е кумулативно – проектът за нормативен акт 
да е и съгласуван до датата 4.11.2016 г. Съдът 
констатира, че докладът на заместник-минис-
търа на здравеопазването д-р Ваньо Шарков 
относно проекта на процесната наредба (на л. 
77 – 78 от делото) е изведен с изх. № ЗЗ-УМ-
БАЛ-266 на дата 4.11.2016 г. и в края на същия 
доклад е вписано, че е съг­ласуван с директор 
на дирекция „Медицински дейности“, като е 
вписана дата на съгласуване 4.11.2016 г., както 
и е съгласуван с началник-отдел „ОММД“ и с 
гл. експерт „ОММД“ с вписана дата на съгласу-
ване и от двамата – 4.11.2016 г. Съгласуването 
от директора на дирекция „МД“ е нормативно 
регламентирана дейност в Устройствения 
правилник на Министерството на здравео-
пазването, действал през процесния период 
(отм., ДВ, бр. 60 от 25.07.2017 г.). В чл. 29 от