Държавен вестник, бр. 108, 2024 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  108
моторни превозни средства (така чл. 1 от на­
редбата). С оспорените разпоредби се уреждат 
редът за възстановяване на отнети контролни 
точки (чл. 2, ал. 7, т. 1 от наредбата) и редът 
за издаване на разрешение за провеждане на 
допълнително обучение на водачи на МПС 
(чл. 8, ал. 5, т. 1 и приложение № 3 към чл. 10, 
ал. 8), като преминаването на допълнително 
обучение е елемент от фактическия състав на 
възстановяването на точки по чл. 158, ал. 1, 
т. 1 ЗДвП (възпроизведен в чл. 2, ал. 7, т. 1 
от наредбата).
Регулацията, дадена с чл. 2, ал. 7, т. 1 от 
наредбата, е лишена от предмет, тъй като 
възсъздава буквално чл. 158, ал. 1, т. 1 ЗДвП, 
което изключва нуждата от регулиране (пър­
вата приета от теорията предпоставка за 
допустимост на правното регулиране) и е в 
противоречие с чл. 7, ал. 2 ЗНА, който опре­
деля наредбата като нормативен акт, издаван 
за прилагане на отделни разпоредби или под­
разделения от по-висока степен. Тъждеството 
в текстовете на разпоредбите на закона и на 
наредбата е несъвместимо с принципите на 
необходимост, съгласуваност и субсидиарност, 
на които следва да отговаря изработването на 
проекта на нормативен акт. Нормотворческият 
патос на издателя на нормативния админист­
ративен акт, проявен като мултиплициране 
на разпоредби от закона, е намерил израз и 
в правилото на чл. 17, ал. 1 от наредбата, в 
която е въведено като изискване за приема­
не на водачи във формите за допълнително 
обучение да са изпълнили задълженията 
си по чл. 190, ал. 3 ЗДвП… Без значение за 
преценката за съответствие с материалния 
закон на разпоредбата от наредбата е обстоя­
телството, че с Решение № 9 от 6.06.2024 г. на 
Конституционния съд на Република България 
по к.д. № 5/2024 г. е отхвърлено искането 
на омбудсмана на Република България за 
обявяване на противоконституционност на 
разпоредбата на чл. 158, ал. 1, т. 1 от Закона 
за движението по пътищата в частта „... при 
условие че водачът е изпълнил задължени­
ята си по чл. 190, ал. 3, което удостоверява 
със съответните платежни документи“ (обн., 
ДВ, бр. 20 от 5.03.1999 г.; посл. изм., бр. 41 от 
10.05.2024 г.). Съответствието с Конституцията 
на първичната нормативна уредба не обуславя 
правомерността на регулиране с източник 
на вторичното право на вече регулирани със 
закона обществени отношения.
С разпоредбата на чл. 8, ал. 5, т. 1 от 
Наредба № Iз-2539 е въведено изискване за 
висше образование с образователна степен 
„магистър“ към преподавателите, провеждащи 
допълнително обучение на водачите на МПС. 
Копията от дипломите за висше образование 
на преподавателите са необходимо приложение 
към заявлението за получаване на разрешение 
за провеждане на допълнително обучение 
на водачите на МПС (вж. чл. 8, ал. 1, т. 7 
от наредбата). Издаването на нормативни 
административни актове е административ­
но регулиране по смисъла на чл. 1, ал. 3 
ЗОАРАКСД. Доколкото последващото обуче­
ние се осъществява от търговци (арг. чл. 5, т. 1 
от наредбата), то и дейността им е стопанска 
по смисъла на § 1, т. 3 от ДР на ЗОАРАКСД. 
Въвеждането на завишени изисквания за 
образователната степен на преподаватели­
те, провеждащи допълнително обучение на 
водачите на МПС, е допълнителна тежест, 
която не е необходима за постигане на целта 
на закона (вж. чл. 3, ал. 3 ЗОАРАКСД) чрез 
обучението да се осигури възстановяване на 
контролните точки за отчет на извършваните 
нарушения преди изтичането на двугодишния 
срок по чл. 158, ал. 1, т. 2 ЗДвП. По хипотеза 
(вж. чл. 151, ал. 2 ЗДвП) водачът на МПС 
е преминал през обучение, като условие за 
издаване на свидетелство за управление на 
МПС, а към преподавателите за това обучение 
изискването е за образователна степен „бака­
лавър“ или „магистър“ – вж. чл. 12, ал. 1 и 3 
от Наредба № 37 от 2.08.2002 г. за условията 
и реда за обучение на кандидатите за придо­
биване на правоспособност за управление на 
моторно превозно средство и реда за издаване 
на разрешение за тяхното обучение. В тази 
връзка въвеждането на изискване за по-ви­
сока образователна степен на провеждащите 
допълнително обучение преподаватели е в 
противоречие и с принципа на съразмерност 
по чл. 6, ал. 4 и 5 АПК. При възможността да 
въведе изискване и за по-ниска образователна 
степен администрацията не е мотивирала 
избора си за конкретната регулация, макар 
да съществува мярка, по-благоприятна за 
кандидата за провеждане на допълнително 
обучение, която също постига целта на закона.
Несъвместимо със забраната на чл. 3, ал. 3
ЗОАРАКСД и произволно е създаденото с 
текста на приложение № 3 към чл. 10, ал. 8 
от Наредба № Iз-2539 чрез формата на раз­
решението за провеждане на допълнително 
обучение на водачите на моторни превозни 
средства ограничение за извършване на обуче­
нието „всяка събота от месеца“. Рестрикцията 
е въведена с приложението, без да следва 
от нормата на чл. 10, ал. 8 от наредбата и в 
противоречие с чл. 11, ал. 1 от нея, според 
която разрешението се издава за определен 
ден от месеца. Следва да се има предвид, 
че формата на заявлението за издаване на 
разрешение за допълнително обучение, пред­
ставляваща приложение № 1 към чл. 8, ал. 1, 
т. 1 от наредбата, не предвижда възможност 
заявителят да посочи ден от месеца за про­
веждане на обучението.
Дължима е отмяна на оспорените разпо­
редби в съответните части.