Държавен вестник, бр. 7, 2014 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  7
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 21 от 2013 г. 
на конституционните съдии Благовест Пунев, 
Румен Ненков и Анастас Анастасов
Изразяваме несъгласие с определението 
на мнозинството съдии, по силата на кое-
то е отклонено като недопустимо искането 
на президента на Република България за 
установяване на противоконституционност 
на решението на 42-рото Народно събрание 
на Република България от 19 юни 2013 г., с 
което е отменено решението за избиране на 
Делян Славчев Пеевски за председател на 
Държавна агенция „Национална сигурност“ 
(ДАНС), прието от Народното събрание на 
14 юни 2013 г., по следните съображения:
1. Основаната на чл. 21, ал. 5 от Закона за 
Конституционен съд (ЗКС) теза за недопус-
тимост е лишена от правна опора, защото с 
нито един свой предходен акт Конституци-
онният съд не се е произнасял по предмета 
на настоящото дело.
а) С Решение № 7 от 07.10.2013 г. по 
к.д. № 16 от 2013 г. съдът се е произнесъл по 
поставения пред него въпрос, дали временното 
изпълнение на държавната служба председа-
тел на ДАНС от Делян Пеевски съставлява 
основание за предсрочно прекратяване на 
пълномощията му на народен представител 
поради състояние на несъвместимост. В мо-
тивите на същото решение само като факт 
е споменато и решението на Народното съ-
брание от 19 юни 2013 г., което се оспорва в 
настоящото производство, без изобщо да се 
обсъжда неговата конституционосъобразност, 
т.е. без преценка по този въпрос, относима 
към извода за неоснователност на искането 
по чл. 72, ал. 2 във връзка с ал. 1, т. 3 във 
връзка с чл. 68, ал. 1 от Конституцията. По-
ради липсата на идентичност на предмета на 
искането (основание и петитум), по което е 
образувано к.д. № 16 от 2013 г., с предмета 
на искането по чл. 149, ал. 1, т. 2 от Консти-
туцията, по което е образувано настоящото 
дело, не е осъществен съставът на чл. 21, 
ал. 5 ЗКС като процесуална пречка за раз-
глеждане по същество на последното искане 
и няма основание за неговото отклоняване 
като недопустимо. 
б) Поначало задължителното тълкуване на 
Конституцията, дадено от Конституционния 
съд по силата на нейния чл. 149, ал. 1, т. 1, 
не може да съставлява процесуална пречка 
за упражняването на останалите правомощия 
на съда. Като нормативно, а не казуално тъл-
куване на Основния закон, то трябва да бъде 
съобразявано единствено при произнасянето 
по съществото на всеки отделен конститу-
ционен спор, а не по неговата допустимост. 
Затова, като се основават на обратната изходна 
позиция, която според нас е погрешна, мо-
тивите на мнозинството обяснимо и логично 
смесват доводи за недопустимост на искането 
с не съвсем категорични доводи за неговата 
неоснователност по същество. При това, дъл-
жим да посочим, че т. 5 и 6 на Тълкувателно 
решение № 14 от 18.12.2013 г. по к.д. № 17 от 
2013 г., доколкото имат някаква връзка с ка-
зуса, обуславят само две констатации: първо, 
че при вземане на решение от 14.06.2013 г. 
за избор на Делян Пеевски за председател 
на ДАНС Народното събрание е разполагало 
с възможността със същото решение да се 
произнесе и по оставката му като народен 
представител, която към онзи момент все 
още не е била оттеглена, и второ, че изборът 
на Пеевски на длъжност, чието изпълнение 
създава състояние на несъвместимост, е 
задължавал Народното събрание да приеме 
оставката му, за да преустанови това състо-
яние. И двата въпроса обаче са неотносими 
към предмета на настоящото дело.
2. Относно несъстоятелността на тезата 
за недопустимост, основана на разбирането, 
че конститутивните актове на Народното 
събрание, с които се засягат индивидуални 
права и интереси, са изключени от обхвата 
на конституционния контрол, поддържаме 
становището си, изложено в раздел ІІІ на 
Решение № 15 от 19.12.2013 г. по к.д. № 19 от 
2013 г. Продължаваме да считаме, че такова 
разбиране е в разрез с недвусмисления текст 
на Основния закон и не отчита, че непосред-
ствената цел на конституционното правосъдие 
по сега действащия конституционен модел не 
е възстановяване на индивидуалните права на 
отделната личност, а защитата на един доста 
по-широк обществен интерес на основата на 
общочовешките ценности и демократичните 
принципи на управление, каквито са например 
разделението на властите, правовата държа-
ва и пр. В случая става въпрос за публична 
акция, насочена към разрешаване на един 
междуинституционален спор, иницииран от 
президента на Републиката, който изрично е 
включен в подведомствеността на юридиче-
ския арбитраж, осъществяван от конститу-
ционната юрисдикция. Точно затова народ-
ният представител Делян Пеевски не беше 
конституиран като заинтересувана страна по 
определението от 14 ноември 2013 г., с което 
първоначално Конституционният съд намери 
искането за допустимо – становище, което 
ревизира с крайния акт по настоящото дело.
Ако не беше отстъпил, според нас без 
основание, от виждането си по определени-
ето от 14 ноември 2013 г. за допустимост на 
проверката за конституционосъобразност на 
парламентарното решение от 19 юни 2013 г., 
Конституционният съд нямаше да бъде за-
труднен да се произнесе по същество.