Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 21

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
НСС 2—ОТЧИТАНЕ НА
СТОКОВО-МАТЕРИАЛНИТЕ ЗАПАСИ
Цел
НСС 2 определя реда за оценката и счетоводно-
то отчитане на стоково-материалните запаси в
съответствие със системата за отчитане по исто-
рическа цена (доставна стойност). Този стандарт
дава указание за:
—определянето на историческата цена;
—последващото признаване на историческата
цена за разход;
—всяко намаление на доставната стойност (ис-
торическата цена) до нетна реализируема стойност;
—методите за отписване на отчетната стойност,
съгласно които се определят разходите за стоко-
во-материални запаси.
Обхват
1. Този стандарт се прилага при избрана система
на счетоводно отчитане на стоково-материалните
запаси по историческа цена с изключение на:
а) незавършеното производство, възникнало по
договори за строителство, включително пряко свър-
зани с тях договори за предоставяне на преки услуги;
б) финансовите инструменти, и
в) стоково-материалните запаси на производи-
тели от областта на земеделието, животновъдство-
то, горското стопанство и полезните изкопаеми,
доколкото те се оценяват по нетна реализируема
стойност в съответствие с утвърдени счетоводни
стандарти или утвърдена практика в тези отрасли.
Определения
2. В този стандарт се използват определения
със следното значение:
Стоково-материални запаси—краткотрайни
материални активи под формата на:
а) материали, придобити главно чрез покупка
и предназначени основно за влагане в производ-
ствения процес с цел произвеждане на продукция
или услуги. Те могат да са обект и на преки про-
дажби, когато това се прецени от предприятието;
б) продукция, създадена в резултат на произ-
водствен процес в предприятието и предназначена
за продажба;
в) стоки, придобити главно чрез покупка и пред-
назначени за продажба;
г) незавършено производство, представляващо
съвкупност от разходи, от които се очаква да се
произведе продукция;
д) инвестиция в материален запас—материал-
ни активи, придобити за инвестиционни цели, а не
за ползване.
Нетна реализируема стойност—предполагае-
мата продажна цена в нормалния ход на стопан-
ската дейност, намалена с необходимите разходи за
завършване на производствения цикъл и разходи-
те, необходими за осъществяване на продажбата.
Оценка на стоково-материалните запаси
3. Стоково-материалните запаси се оценяват по
по-ниската от доставната и нетната реализируема
стойност, като разликата се отчита като други
текущи разходи за дейността.
Доставна стойност на стоково-материалните
запаси (историческа цена)
4. Доставната стойност представлява сумата
от всички разходи по закупуването и преработка-
та, както и от други разходи, направени във връз-
ка с доставянето на стоково-материалните запа-
си до сегашното им местоположение и състояние
(материали, продукция, стоки, незавършено про-
изводство и др.).
Разходи по закупуване
5.1. Разходите по закупуване включват покупна-
та цена, вносните мита и такси, невъзстановимите
данъци и акцизи, разходите по доставката и други
разходи, които допринасят за привеждане на мате-
риалите и стоките в готов за тяхното използване
вид. Търговската отстъпка, рабатът и други подоб-
ни компоненти се приспадат при определяне на
разходите по закупуване.
5.2. Разходите по доставката могат да бъдат
свързани със:
а) превози;
б) товарни и разтоварни операции;
в) монтаж и пробна експлоатация.
5.3. Не се включват в разходите по закупуване:
а) складовите разходи за съхраняване на мате-
риалните запаси;
б) административните разходи;
в) финансовите разходи;
г) извънредните разходи.
Тези разходи се отчитат като текущи разходи
за периода, през който са извършени.
Разходи за преработка
6.1. За целите на този стандарт разходите за
преработка включват:
а) разходите, пряко свързани с произвеждани-
те продукти, и
б) систематично начисляваните постоянни и
променливи общопроизводствени разходи, които
се правят в процеса на производството.
6.2. Постоянни общопроизводствени разходи
са тези, които остават сравнително постоянни
независимо от обема на производството, а про-
менливи общопроизводствени разходи са тези не-
преки производствени разходи, които се проме-
нят пряко или почти пряко в зависимост от обе-
ма на производството.
6.3. Разпределянето на постоянните общо-
производствени разходи за всеки произвеждан
продукт се извършва на базата на нормалния ка-
пацитет на производствените мощности. За нор-
мален се приема капацитетът, при който се опре-
деля средно производство за няколко периода  или
сезона при нормални условия, като се взема пред-
вид загубата на капацитет вследствие на плани-
рана поддръжка. Разпределянето се извършва,
както следва:
—При нисък обем на производство размерът
на постоянните общопроизводствени разходи за
единица продукция не се увеличава, за да не се уве-
личи себестойността им в резултат на ниска про-
изводителност или престой. В този случай нераз-
пределените общопроизводствени разходи се от-
читат като други текущи разходи за периода извън
разходите за преработка.
—При висок обем на производство размерът
на постоянните общопроизводствени разходи за
единица продукция се намалява така, че стоково-
материалните запаси да не се оценяват над факти-
ческата им стойност, т.е. постоянните общопроиз-
водствени разходи се разпределят върху фактичес-
ки произведените бройки.
6.4. Разпределянето на променливите общо-
производствени разходи за всеки произведен про-
дукт се извършва на базата на реалното използва-
не на производствените мощности.
6.5. Общопроизводствените разходи за взаим-
носвързана продукция се разпределят между ос-
новните продукти на базата на относителния дял
на справедливата (продажната) стойност на все-
ки продукт в общата справедлива (продажна) стой-
ност на продукцията или на базата на предвари-
телно разработени коефициенти. Страничните
продукти се оценяват по нетна реализируема стой-
ност, която се отчислява от стойността на основ-
ния продукт.