Държавен вестник, бр. 89, 2010 г., стр. 43

БРОЙ  89	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  43  
за това методи, като се сравни стойността на кое­
фициентите и стойността на получените резултати 
за размера на резерва, преди и след изглаждането; 
г) начинът на определяне на стойността на 
използвания при верижно-стълбовия метод краен 
коефициент на развитие (т.нар. tail factor), отра­
зяващ очакваната стойност на претенциите след 
последна година на развитие; 
д) наличието на достатъчно достоверни и 
представителни данни за отделните хомогенни 
групи рискове и необходимостта от използване 
на пазарни данни при определяне стойността на 
коефициентите на развитие с оглед стабилизиране 
на техните стойности. Изчисленията на резерва 
могат да се извършат при използване на коефи­
циенти на развитие, получени по пазарни данни, 
или по данни на застрахователя и пазарни данни, 
участващи с различна тежест, определена в зави­
симост от степента на достоверност на данните 
на застрахователя. Степента на достоверност на 
данните на застрахователя се определя от застрахо­
вателя в зависимост от качеството на данните му, 
обема на портфейла и наличието на исторически 
опит. Използваната от застрахователя тежест на 
собствените и пазарните данни следва да бъде 
обоснована. 
2. По отношение на т. 2:
Да се опишат подробно, анализират и сравнят 
резултатите от всички използвани от застрахова­
теля методи за определяне на размера на резерва, 
като задължително се представят резултатите при 
използване на:
а) верижно-стълбов метод, приложен на база 
акумулираната стойност на предявените претенции; 
б) верижно-стълбов метод, приложен на база 
акумулираната стойност на изплатените претенции, 
при коефициенти на развитие определени: 
по данни на застрахователя; по пазарни данни 
и по данни на застрахователя и пазарни данни, 
участващи с различна тежест, определена в зави­
симост от степента на достоверност на данните 
на застрахователя. 
3. По отношение на т. 3:
3.1. Застрахователят е необходимо да е изгра­
дил вътрешни процеси и процедури, чрез които 
да подсигури подходящи, пълни и достоверни 
данни, използвани при изчисление на резервите. 
Това означава, че данните трябва:
а) да са достатъчно подробни, за да позволя­
ват да се идентифицира спецификата на всички 
рискове и тяхното поведение и влияние;
б) да обхващат достатъчно продължителен 
период от време, така че да бъде възможно из­
ползването на подходящи актюерски техники, отра­
зяващи тенденциите на развитие; в същото време 
информацията да е консистентна за времевите 
периоди, като данните да не са противоречиви и 
променливи; всички значими отклонения трябва 
да бъдат определени и анализирани;
в) да са подходящи, реалистични и предста­
вителни по отношение на хомогенните рискови 
групи (с близко развитие на честотата и средния 
размер на претенциите, като например: непредявени 
претенции във връзка с имуществени; непредявени 
претенции във връзка с неимуществени вреди; 
пропуснати ползи и загуба на доход; възобновени 
претенции и др.), да позволяват да се проследят 
тенденциите на развитие и спецификите на пове­
дението и влиянието на отделните рискове, които 
се отразяват върху стойността на резерва; да дават 
възможност да се изберат подходящи допускания 
и методика за оценка;
г) да липсват материални грешки и пропуски, 
информацията да е навременна, надеждна, дос­
товерна и сигурна.
3.2. По отношение на представените от застра­
хователите в КФН данни за броя и стойността на 
предявените и изплатени претенции към края на 
всяко едно тримесечие:
3.2.1. с оглед осигуряване съпоставимост на 
данните е необходимо:
а) данните, отнасящи се за броя и размера на 
предявените и изплатени претенции да се посочват 
в акумулиран вид, т.е. стойността за всеки следващ 
период да включва предходните; 
б) стойностите до 2006 г. включително да 
включват и данни по застраховка „Зелена карта“; 
в) данните да включват и гранична застраховка 
„Гражданска отговорност“ на автомобилистите;
г) в стойността на изплатените претенции да 
не се включват разходите за ликвидация на щети;
д) в стойността на изплатените претенции да 
не се включват приходите от регреси;
е) да не се извършва корекция на размера на 
големите щети;
ж) стойността на предявените претенции да се 
определи, както следва: 
 – за предявени и изплатени претенции – раз­
мерът на изплатената сума; 
 – за предявени, но неизплатени претен­
ции – размерът, с който стойността на претенцията 
е включена в резерва за предстоящи плащания 
към края на отчетния период;
з) данните за броя на предявените (изплате­
ните) претенции е необходимо да съответстват 
на данните за тяхната стойност, като например: 
 – отказите не следва да се включват в броя 
на предявените претенции;
 – при изплащане на претенциите на части е 
необходимо в данните за броя на претенциите за 
всеки един период да се отрази частта, пропор­
ционална на изплатената сума;
и) при възобновени претенции за година на 
предявяване на претенцията да се приеме датата 
на повторното предявяване на претенцията;
3.2.2. данните се представят във формата на 
таблица със следното съдържание: 
 – по отношение на годишните данни: