Държавен вестник, бр. 48, 2007 г., стр. 31

Б Р О Й  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
Следователно тук се наблюдават две групи
дисциплинарни нарушения:
а) първа група нарушения—на служебни за-
дължения, свързани със заеманата длъжност,
които са регламентирани в правни източници,
заповеди на ръководството на МВР и на начал-
ниците на служби;
б) втора група нарушения—на установения
обществен ред.
Основните дейности, принципи и задачи на
МВР са конкретно и изчерпателно посочени в
чл. 4, 6 и 7 ЗМВР (отм.). Сред основните задачи
на МВР по чл. 6, т. 1 ЗМВР (отм.) са защитата
на националната сигурност и обществения ред.
В този закон под “обществен ред” законодате-
лят разбира установените в държавата общест-
вени отношения, основани на правовия ред и
морала, които определят поведението на хора-
та в процеса на обществения живот. Начинът
на опазването му става със средства и при уп-
ражняване на правомощия, изчерпателно по-
сочени със ЗМВР. Нарушения по смисъла на
чл. 234 ЗМВР (отм.) на “установения общест-
вен ред” са налице, когато служителят има по-
ведение, насочено срещу правовия ред, нару-
шава важни държавни, обществени и лични
интереси като общественото и личното спокойс-
твие, правата и свободите на хората, дейността
на държавните и недържавните институции и
органи или съществено засяга нормите на мо-
рала, нравствеността.
Съгласно чл. 209, ал. 2 ЗМВР (отм.) офице-
рите и сержантите са длъжни да изпълняват
извън службата и извън установеното работно
време задълженията, произтичащи от функци-
ите на министерството, включително да се на-
месват за оказване помощ на лица, намиращи
се в опасност, и за предотвратяване или преси-
чане на противоправни действия. С разпоред-
бата по чл. 28 от Закона за държавния служи-
тел (ЗДС), който е общ закон, при изпълнение
на служебните си задължения и в обществения
живот държавният служител е длъжен да има
поведение, което да не уронва престижа на дър-
жавната служба. Принцип на дисциплинарна-
та отговорност е, че такава се следва само ако
служителят при, по повод, във връзка с изпъл-
нение на служебни задължения е допуснал ви-
новни нарушения на служебни задължения. По
отношение на полицейските служители обаче
законодателят не е спазил този принцип док-
рай. От цитираните разпоредби на чл. 28 ЗДС,
чл. 209 и 234 ЗМВР (отм.) може да се направи
извод, че с оглед задачите и дейността на МВР
законодателят е разширил дисциплинарната
отговорност на държавните служители в МВР
и изисква определено поведение от тях не само
във връзка с изпълнение на служебни задъл-
жения, а и в обществения живот, в работно и в
извънработно време и извън местоработата.
Следователно дисциплинарна отговорност се
ангажира и в случаите на действия, с които са
допуснати правонарушения по други действа-
щи в държавата закони (извън ЗМВР) или са
морално укорими, дори когато деянието не е
свързано с изпълнение на служебни задълже-
ния. Така отговорността на държавните слу-
жители в МВР е различна от дисциплинарната
отговорност по действащия Кодекс на труда,
като нарушенията на установения обществен
ред представляват нарушение на служебната
дисциплина и са основание за дисциплинарна
отговорност, независимо от това дали е нали-
це основание и за наказателна или админист-
ративнонаказателна отговорност—чл. 235,
ал. 1 ЗМВР (отм.).
II
Налице е противоречива практика по въп-
роса дали чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.) съ-
държа една или две хипотези за налагане на
дисциплинарно наказание “уволнение”. Едно-
то становище е, че тук попадат както случаи
на “поведение, несъвместимо с морала”, така
и на “действия, уронващи престижа на служ-
бата”. Според другото становище нормата
урежда хипотезите на “поведение, несъвмес-
тимо с морала, което води до уронване прес-
тижа на службата”. Общото събрание на съ-
диите на Върховния административен съд
намира за правилно второто становище. Ар-
гументите за това тълкуване са в мястото на
наказанието по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.)
в системата на наказания по Закона за Ми-
нистерството на вътрешните работи и в пра-
вилника за приложението му.
Разпоредбата на чл. 238 ЗМВР (отм.) посоч-
ва видовете наказания, които се налагат за на-
рушения на служебната дисциплина. Видовете
нарушения на служебната дисциплина и пред-
видените за тях наказания се определят с пра-
вилника за прилагането на закона. Особеното
на групата нарушения по чл. 239, ал. 1 ЗМВР
(отм.) е, че нормата е императивна, защото в
тези случаи задължително се налага наказани-
ето “уволнение”. Това я различава от правната
норма по чл. 239, ал. 2 ЗМВР (отм.), която също
предвижда “уволнение” за “други тежки нару-
шения на служебната дисциплина, които са
несъвместими с оставане на служба”, конкре-
тизирани в чл. 204, ал. 2 ППЗМВР (отм.), но
наказанието не е задължително. Затова за слу-
чаите по чл. 239, ал. 2 ЗМВР (отм.) е допустима
преценката по чл. 240, ал. 3 ЗМВР (отм.) и въз-
можността да се наложи друг вид наказание
според тежестта на нарушението, настъпилите
от него последици, обстоятелствата, при които
е извършено, вината и цялостното поведение
на държавния служител по време на служба. Но
в хипотезите по чл. 239, ал. 1, т. 1—5 ЗМВР (отм.)
такава преценка е изключена. Следователно,
за да е предвидил задължително дисциплинар-
но наказание “уволнение”, законодателят е имал
предвид изключително тежки нарушения на
служебната дисциплина.