Държавен вестник, бр. 80, 2009 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  80
Едва в Решение № 355 СОС говори за 
нуждата от сезиране на КС за решаване на 
спор между СОС и МС, защото евентуалната 
възможност да се създаде юридическо ос-
нование за това е на път да стане реалност. 
Вече има Решение № 365 от 19.05.2009 г. на 
МС за одобряване на проект на Закон за 
управление на отпадъците в област София 
(ЗУООС), законопроектът е внесен в НС и е 
приет на първо четене.
Най сетне в т. 3 на Решение № 355 СОС 
призовава народните представители да не 
подкрепят на второ четене въпросния законо-
проект, а в т. 5 –  в случай че законът влезе 
в сила, посочени субекти по ал. 1, както и 
субектът по ал. 3 по чл. 150 от Конституцията 
да сезират КС за противоконституционност 
на ЗУООС.
По тези съображения, извлечени от собст-
вените ми съждения, както и от искането и 
становищата на заинтересовани страни по 
това дело, намирам за неубедителни мотивите 
по допустимостта, както и неадекватни по 
отношение на искането мотивите и диспози-
тива на Решението по к.д. № 7 от 2009 г. Този 
резултат е предопределен от обстоятелството, 
че КС приема наличието на правен спор за 
компетентност, решим от Съда на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 3 от Конституцията, какъвто 
фактически не съществува.
Към изложените аргументи прибавям и 
основателните си притеснения, че чрез този 
„своеобразен предварителен контрол за кон-
ституционност на проект за закон“ може да 
бъде насърчена конституционна практика, 
съществено ограничаваща субектите, които 
имат право на законодателна инициатива, вкл. 
и самия МС, както и законодателния орган 
по отношение на бъдеща законова уредба на 
въпроси, засягащи местното самоуправление, 
въпреки изрично предвидения последващ кон-
трол за конституционност на законите, вклю-
чително и уреждащите въпросната материя.
Конституционен съдия: Сн. Начева
11352
РЕШЕНИЕ № 7 
от 29 септември 2009 г.
по конституционно дело № 11 от 2009 г.
Конституционният съд в състав: предсе-
дател: Румен Янков, и членове: Васил Гоцев, 
Людмил Нейков, Емилия Друмева, Владислав 
Славов, Евгени Танчев, Димитър Токушев, 
Благовест Пунев, Пламен Киров, Красен 
Стойчев, Снежана Начева, Георги Петканов, 
при участието на секретар-протоколиста 
Милена Петрова разгледа в закрито заседа-
ние на 29 септември 2009 г. конституционно 
дело № 11 от 2009 г., докладвано от съдията 
Пламен Киров.
Делото е образувано на 29.07.2009 г. по 
искане на омбудсмана на Република България 
за установяване противоконституционността 
на чл. 113, ал. 1, 2 и 3 от Закона за култур-
ното наследство (ЗКН) (обн., ДВ, бр. 19 от 
2009 г.), както и на § 5, ал. 2 и 3 от преходните 
и заключителните разпоредби на този закон.
В искането се твърди, че разпоредбите на 
чл. 113, ал. 1, 2 и 3 ЗКН противоречат на чл. 17, 
ал. 1 и 3 от Конституцията, като нарушават 
неприкосновеността на частната собственост. 
Според вносителя на искането с тези разпоред-
би се ограничава свободата на собствениците 
на движими културни ценности да определят 
юридическия статус на своята собственост и 
се въвеждат утежняващи и ограничаващи ад-
министративни процедури за разпореждането 
с тази собственост. Омбудсманът счита, че 
посочените текстове противоречат на чл. 17, 
ал. 1 и 3 от Конституцията на Република 
България, доколкото неприкосновеността 
на частната собственост предполага не само 
защита срещу преки посегателства, но и за-
щита срещу въвеждани от държавата забрани 
за разпореждане с частната собственост без 
съгласието на самия собственик или въпреки 
изричното му несъгласие. Конституционните 
гаранции за частната собственост и прокла-
мираната є в Основния закон неприкоснове-
ност позволяват на собственика да се ползва 
свободно и необезпокоявано от собствеността 
си, както и да се разпорежда с нея. 
В искането се привеждат и аргументи, че 
§ 5, ал. 2 и 3 от преходните и заключителните 
разпоредби на ЗКН нарушават чл. 4, ал. 1, 
чл. 17, чл. 56 и чл. 58, ал. 1 от Конституцията 
на Република България. Според омбудсмана 
оспорените разпоредби забраняват на лицата, 
които упражняват фактическата власт върху 
движими културни ценности – национално 
богатство, да се позовават на изтекла придо-
бивна давност при доказването на правото си 
на собственост върху тях.
Омбудсманът намира и противоречие на 
текстовете на § 5, ал. 2 и 3 от преходните и 
заключителните разпоредби на ЗКН с чл. 56 
от Конституцията, тъй като не е предвидена 
правна възможност за защита по съдебен 
ред срещу последиците от незачитането на 
придобивната давност и нарушаването на 
неприкосновеността на частната собственост. 
С определение от 11 август 2009 г. Консти-
туционният съд е допуснал за разглеждане по 
същество искането на омбудсмана на Репу-
блика България за установяване на противо-
конституционността на чл. 113, ал. 1, 2 и 3 
ЗКН, както и на § 5, ал. 2 и 3 от преходните 
и заключителните разпоредби на този закон.
Като заинтересовани страни по делото 
са конституирани Народното събрание, Ми-
нистерският съвет, министърът на културата, 
министърът на правосъдието, Съюзът на 
юристите в България, Висшият адвокатски