Държавен вестник, бр. 102, 2025 г., стр. 5

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
процедурен и мястото му на регламентация 
е в ПОДНС или в специалния ЗПУГДВМС, а 
не на конституционно ниво“. По съществото 
на тълкувателния въпрос е аргументирано, че 
правомощията на председателя на парламента 
са насочени „преди всичко към организацията 
и дейността на Народното събрание“, каквито са 
функциите му по отношение на „организацията 
и ръководството на парламента, подготовката на 
дневния ред, спазване на вътрешните правила 
и процедура“. Във връзка с това се заявява, 
че „недопустимостта на искане до Народното 
събрание е процедурен въпрос, поради което 
не може да се приеме, че действията на предсе­
дателя на НС излизат извън конституционните 
му правомощия“. В обобщение Министерският 
съвет смята, че искането за постановяване на 
тълкувателно решение следва да бъде отклонено, 
а „алтернативно“ на поставения тълкувателен 
въпрос да се отговори, че в хипотезите на 
нередовност и недопустимост на предложение 
за произвеждане на национален референдум 
председателят на Народното събрание има 
правомощието да остави предложението без 
разглеждане, освен ако друго не е предвидено 
в закон или в Правилника за организацията и 
дейността на Народното събрание.
В правното си мнение проф. д-р Емилия 
Друмева обръща внимание, че председателят на 
парламента не е „самостоятелен държавен орган 
с установена функция и собствени правомощия 
в рамките на разделените власти“, а се явява 
„орган на парламента (Народното събрание), 
необходим за комплексното функциониране 
на институцията“. В този смисъл неговите 
правомощия „не могат да изменят естеството 
на длъжността, че титулярят є представлява, 
а не замества Народното събрание като висш 
държавен орган“. В заключение проф. д-р Дру­
мева е категорична, че „едноличното заявление, 
дори облечено писмено като разпореждане“ на 
председателя на парламента, „когато прегражда 
изпълнението на конституционно предвидена 
компетентност на Народното събрание, влиза 
в противоречие с принципите на държавната 
организация, създавана като главен компонент 
на всеки конституционен ред с цел спазването 
на основните права и свободи“.
Доц. д-р Христо Паунов поддържа, че „На­
родното събрание като носител на законода­
телната власт съгласно чл. 62, ал. 1 от Консти­
туцията е единственият орган, който може да 
взема окончателни решения за произвеждане 
на национални референдуми“, докато предсе­
дателят на парламента „изпълнява функции на 
организатор и координатор на парламентарната 
работа, но не притежава самостоятелни пра­
вомощия за вземане на решения от името на 
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията във фазата за решаване на 
делото по същество.
Делото е образувано на 27.05.2025 г. по 
искане на президента на Република България 
за даване на задължително тълкуване на раз­
поредбите на чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 84, 
т. 5 от Конституцията във връзка с отговор на 
следния въпрос: Съобразно конституционните 
си правомощия разполага ли председателят 
на Народното събрание с компетентност да 
преценява изискванията, при които е допусти­
мо произвеждане на национален референдум, 
като отклонява предложение, направено от 
субект, овластен със закон?
Необходимостта от тълкуване на Основния 
закон е обоснована с наличието на различ­
но процедиране от страна на „Парламента 
и неговите председатели“ при направено от 
президента предложение за произвеждане на 
национален референдум. В искането прези­
дентът е изложил разбиране относно съдър­
жанието на конституционната уредба, като е 
обърнал внимание, че „компетентността на 
НС да приема решение за произвеждане на 
национален референдум съгласно чл. 84, т. 5 
от Конституцията е изключителна“, а актовете 
на председателя на парламента не могат да 
заместват актовете на самия парламент. В 
този смисъл се поддържа, че преценката за 
уважаване или отклоняване на предложенията 
за произвеждане на национален референдум 
„остава за самия Парламент в пленарния му 
състав“ и неговият председател не разполага 
с компетентност да преценява изискванията, 
при които е допустимо произвеждане на такъв.
С Определение № 3 от 10.06.2025 г. Съдът е 
допуснал искането за разглеждане по същество.
В изпълнение на предоставената им на 
основание чл. 20а от Правилника за органи­
зацията на дейността на Конституционния 
съд възможност становища и правни мнения 
са представили: Министерският съвет, проф. 
д-р Емилия Друмева, доц. д-р Христо Паунов 
и д-р Дилян Начев.
Министерският съвет поддържа, че в случая 
не е налице неяснота на конституционната 
уредба, която да налага нейното тълкуване от 
Конституционния съд, а посредством упраж­
няването на тълкувателното правомощие на 
Съда се търси оценка на действията на кон­
кретен председател на Народното събрание 
в една конкретна ситуация. Посочва също, 
че „разпоредбите на чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 
от Конституцията са пределно ясни и няма 
необходимост от тълкуването им“, като „пос­
тавеният в тълкувателното искане въпрос е