Държавен вестник, бр. 54, 2007 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  54
2. Всяка страна по конвенцията може също
да установи своята юрисдикция по отношение
на престъпленията, посочени в тази конвенция:
a. когато престъплението е имало за цел или
резултат извършването на престъпление, посо-
чено в чл. 1 от тази конвенция, на територията
на тази страна по конвенцията или против неин
гражданин;
b. когато престъплението е имало за цел
или резултат извършването на престъпление,
посочено в чл. 1 от тази конвенция, против
държава или държавни помещения на тази
страна по конвенцията в чужбина, включи-
телно нейни дипломатически или консулски
помещения;
c. когато престъплението е имало за цел
или резултат извършването на престъпление,
посочено в чл. 1 от тази конвенция, при опит
тази страна по конвенцията да бъде принуде-
на да извърши или да не извърши определено
действие;
d. когато престъплението е извършено от
лице без гражданство, чието обичайно место-
живеене е на нейна територия;
e. когато престъплението е извършено на
борда на въздухоплавателно средство, което се
експлоатира от правителството на тази страна
по конвенцията.
3. Всяка страна по конвенцията предприема
необходимите мерки да установи своята юрис-
дикция по отношение на престъпленията, посо-
чени в тази конвенция, когато заподозреният
деец се намира на нейна територия и тя не го
екстрадира в страна по конвенцията, чиято
компетентност да извърши наказателно прес-
ледване произтича от правило за юрисдикция,
което съществува и в правото на замолената
страна по конвенцията.
4. Тази конвенция не изключва наказател-
ната юрисдикция, упражнявана в съответствие
с националното право.
5. Когато повече от една страна по конвен-
цията иска да упражни юрисдикция по отноше-
ние на престъпление от посочените в тази кон-
венция, заинтересованите страни, ако е възмож-
но, провеждат консултации, за да определят
онази от тях, която има най-подходяща юрис-
дикция за наказателното преследване.
Член 15—Задължение за разследване
1. Когато получи информация, че лице, кое-
то е извършило или е заподозряно в извършва-
нето на престъпление, посочено в тази конвен-
ция, може да се намира на нейна територия,
съответната страна по конвенцията предприе-
ма необходимите мерки според вътрешното си
право за разследване на фактите, които се съ-
държат в информацията.
2. Когато прецени, че обстоятелствата нала-
гат това, страната по конвенцията, на чиято
територия се намира извършителят или веро-
ятният извършител на престъплението, пред-
приема подходящи мерки според вътрешното
си право, за да осигури присъствието на това
лице за целите на наказателното преследване
или екстрадицията.
3. Всяко лице, по отношение на което се
предприемат мерките по т. 2, има право:
a. да се свърже незабавно с най-близкия ком-
петентен представител на държавата, на която
е гражданин или която на друго основание има
право да защити правата му, а ако лицето няма
гражданство—на държавата, на чиято терито-
рия се намира обичайното му местоживеене;
b. да бъде посетено от представител на тази
държава;
c. да бъде уведомено за неговите права по
букви “а” и “b”.
4. Правата, предвидени в т. 3, се упражняват
в съответствие със законите и подзаконовите
актове на страната по конвенцията, на чиято
територия се намира извършителят или веро-
ятният извършител на престъплението, като
посочените закони или подзаконови актове
трябва да дават възможност за пълно постига-
не на целите, с оглед на които са предоставени
правата по т. 3.
5. Разпоредбите на т. 3 и 4 не засягат правото
на всяка страна по конвенцията, която може да
иска да упражни юрисдикция съобразно чл. 14,
т. 1.c и 2.d, да покани Международния комитет
на Червения кръст да се свърже с вероятния
извършител и да го посети.
Член 16—Неприложимост на конвенцията
Тази конвенция не се прилага, когато някое
от престъпленията по чл. 5 до 7 и чл. 9 е извър-
шено в пределите на една държава, вероятният
извършител е гражданин на тази държава и се
намира на нейна територия и никоя друга дър-
жава няма основание да упражни юрисдикция в
съответствие с чл. 14, т. 1 или 2 от тази конвен-
ция, като разпоредбите на чл. 17 и чл. 20 до 22
от конвенцията се прилагат в тези случаи.
Член 17—Международно сътрудничество по
наказателноправни въпроси
1. Страните по конвенцията си предоставят
възможно най-голяма помощ във връзка с вся-
ко разследване, наказателно производство или
производство за екстрадиция за престъпление
от посочените в чл. 5 до 7 и чл. 9 от тази кон-
венция, включително съдействие при събира-
нето на доказателства, които са на тяхно раз-
положение и са необходими за целите на про-
изводството.