Държавен вестник, бр. 104, 2022 г., стр. 19

БРОЙ  104	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
министерства, други ведомства на бюджетна 
издръжка, общини и техни органи с обем до 
1/2 стандартна страница в размер 20 лв.
В приложено по делото писмо изх. № АД-
47-255-00-34/12.01.2022 г. на главния секретар 
на Народното събрание е посочено, че опре-
делената в т. 4, буква „а“, в частта „с обем 
до 1/2 стандартна страница“ от обжалваната 
заповед такса за обнародване в размер 20 лв. 
не е променяна, считано от 1.01.2008 г., въп­
реки настъпилото повишение на цените и 
инфлацията.
При така установените факти Върховният 
административен съд, състав на второ отде-
ление, като извърши цялостна проверка за 
законосъобразността на оспорения подзако-
нов нормативен акт, достигна до следните 
правни изводи:
Жалбата е процесуално допустима като 
подадена от надлежен субект, чиито права, 
свободи или законни интереси са засегнати от 
подзаконовия нормативен акт, съобразявайки 
разпоредбите на чл. 186, ал. 1 от АПК, срещу 
текст от подзаконов нормативен акт, подлежащ 
на съдебен контрол в съответствие с чл. 185, 
ал. 2 и чл. 187, ал. 1 от АПК.
Настоящият съдебен състав намира, че 
обжалваната заповед по своето естество пред-
ставлява нормативен административен акт 
по смисъла на чл. 75, ал. 1 от АПК. Според 
определението, съдържащо се в тази разпоред-
ба, нормативните административни актове са 
подзаконови административни актове, които 
съдържат административноправни норми, от-
насят се за неопределен и неограничен брой 
адресати и имат многократно правно действие. 
Оспореният пред съда акт отговаря на всички 
изисквания по чл. 75 от АПК, тъй като съдържа 
административноправни норми, определящи 
дължимите суми за обнародване в „Държавен 
вестник“ и абонамент, които нормативи се 
отнасят за неопределен и неограничен брой 
адресати. Адресатите на акта не са персо-
нално определени или ограничени. Заповедта 
има многократно правно действие, тъй като 
приложението на нормативите за такса не 
се изчерпва с еднократно действие нито по 
отношение на конкретния правен субект – ад-
ресат на определена норма от заповедта, нито 
във времево отношение. Обстоятелството, 
че актът е озаглавен „заповед“, не променя 
неговата правна същност, която се определя 
от съдържанието му, а не от наименованието. 
Поради това определянето на оспорената за-
повед като нормативен административен акт 
не е изключено от разпоредбата на чл. 7 от 
ЗНА, в която са изброени видове подзаконови 
нормативни актове и в които не е включен 
акт с наименование „заповед“.
Налице е и правен интерес за жалбопода-
теля да оспори подзаконовия нормативен акт, 
доколкото правото на оспорване принадлежи 
на гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати 
от него или за които той поражда права и 
задължения. Правният интерес на П. Запря-
нов е обоснован с обстоятелството, че той по 
редица дела, в които участва като оспорващ, 
заплаща такса от 20 лв. за обнародване в не-
официалния раздел на „Държавен вестник“ 
на призовки на съдилищата. Посоченото 
обстоятелство обуславя правния интерес на 
жалбоподателя за оспорване на конкретната 
разпоредба от заповедта, доколкото същата 
засяга негов личен интерес.
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна по следните съображения:
Предмет на оспорване в настоящото съ-
дебно производство е разпоредбата на т. 4, 
буква „а“ в частта „с обем до 1/2 стандартна 
страница – 20 лв.“ от Заповед № АД-850-05-203 
от 27.09.2018 г. на председателя на Народното 
събрание. Оспореният подзаконов нормативен 
акт е издаден от изрично овластен от закона 
орган – в съответствие с чл. 9, ал. 2 от ЗДВ, 
съгласно който за обнародване на обявленията, 
съобщенията, поканите и другите известия 
в неофициалния раздел се заплаща такса, 
чийто размер се определя от председателя на 
Народното събрание с разпореждане. Актът 
е издаден и в изискуемата писмена форма, и 
при спазване на изискването за обнародване в 
„Държавен вестник“ (бр. 81 от 2018 г.), поради 
което липсват основания за прогласяване на 
нищожността му, каквото искане е направил 
жалбоподателят в жалбата си.
Настоящата съдебна инстанция намира 
обаче, че в производството по издаване на 
оспорения нормативен акт е допуснато същест-
вено нарушение на процесуалните правила и 
наведените в този смисъла доводи от жалбо-
подателя се явяват основателни. От приетите 
по делото писмени доказателства безспорно се 
установява, че при издаване на процесния акт 
не са спазени изискванията на разпоредбата 
на чл. 26 от ЗНА. Съгласно чл. 26, ал. 2, 3 и 
4 от ЗНА в процеса по изработване на проект 
на нормативен акт се провеждат обществени 
консултации с гражданите и юридическите 
лица, като преди внасянето на проект на 
нормативен акт за издаване или приемане от 
компетентния орган съставителят на проек-
та го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, и предварителната оценка 
на въздействието по чл. 20 и се определя срок 
за предложения и становища по публикуваните 
проекти, който е не по-кратък от 30 дни, и 
само при изключителни случаи съставителят 
на проекта може да определи друг срок, но не 
по-кратък от 14 дни. Изрично с разпоредбата 
на чл. 26, ал. 5 от ЗНА е регламентирано 
задължение за съставителя на проекта след