Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 96

СТР.  96	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
Назначенията на управителните органи в дру­
жествата с изцяло или преобладаваща държавна 
собственост се извършват пряко, без съгласуване 
с общините, които са съдружници във ВиК пред­
приятията. В изцяло държавните дружества при 
назначенията (и уволненията) често се отчитат 
и политически съображения и настроения. Няма 
практика за провеждане на конкурси за управители 
и контрольори. 
Повечето държавни ВиК дружества обслужват 
изцяло територията на съответните области. За 
целта дружествата са развили мрежа от поделения, 
която покрива обслужваната територия. 
По брой на средносписъчния персонал държав­
ните ВиК дружества могат да се определят като 
големи фирми, докато общинските дружества са 
предимно малки и средни. В основните държавни 
ВиК дружества броят на персонала е над 250 д., като 
в най-големите от тях той достига до няколкократно 
по-големи стойности, включително и над 1000 д. От 
анализа на организационно-управленската структура 
също е видно, че тя е много разгърната не само 
териториално, но и функционално. 
Това показва несъответствие между големината 
на предприятието и неговата правна форма на 
съществуване. Известно е, че дружествата с огра­
ничена отговорност са правна форма за водене на 
малък и среден бизнес. Те обаче не са подходящи 
за управление на големи предприятия. За разлика 
от акционерните дружества при тази структура не 
съществува съвет на директорите, който може съ­
ществено да подпомогне изпълнителния директор, 
особено при вземане на стратегически решения 
при управление на дружеството. Освен това, чрез 
участие в съвета на директорите представители на 
обслужваните от ВиК дружеството общини могат 
да бъдат интегрирани в управлението му. При 
едноличните дружества с ограничена отговорност 
свикването и провеждането на общи събрания е 
формален акт. Същата практика се разпростира 
и при дружествата с ограничена отговорност с 
участие на общините. По този начин общините 
са изцяло изключени от управлението на едно от 
дружествата, което оказва жизненоважни услуги 
за населението на тяхна територия. 
Въз основа на направения анализ могат да се 
изведат следните обобщения: 
Досега не е решен проблемът за собствеността 
на използваната мрежа от ВиК дружествата. Тя 
трябва да се прехвърли като собственост върху 
общините или държавата, а ВиК дружествата да 
функционират като оператори, които използват и 
поддържат тази мрежа.
Необходимо е да се преосмисли правната 
форма, в която се осъществява функционирането 
на дружествата от отрасъла. Тя определено не 
съответства на мащаба на бизнеса, както и не 
отчита механизмите на участие на представители 
на общините в дейността на дружествата. Пре­
образуването на предприятията от дружества с 
ограничена отговорност в акционерни дружества 
може да подпомогне процеса на подобряване на 
институционалния капацитет на предприятията 
чрез подобряване на корпоративното управление.
Направеният анализ и обобщения дават аргу­
менти за средна оценка по отношение на дефан­
зивния институционален капацитет и ниска оценка 
за стратегическия институционален капацитет по 
отношение на собствеността и правната форма 
на дружествата (вж. Фигура 3.3). По отношение 
на собствеността е започната, но не е завършена 
реформа за създаване на държавно-общински ВиК 
дружества. Всъщност проблемът не се състои 
толкова в дисперсия на собствеността, а в регла­
ментиране на отношенията между собственика на 
инфраструктурата и оператора, който предоставя 
ВиК услуги. Този стратегически проблем засега 
не е решен.
Правната форма на предприятията позволява 
те да функционират като търговски дружества. 
Тя обаче не съответства на мащаба на бизнеса, 
както и не интегрира общините като собственици 
на мрежата в управлението на дружествата, което 
е задача от стратегическо естество.
Фиг. 3.3. Оценка на институционалния капацитет 
по отношение на собствеността и правната форма 
на предприятията
Собственост и правна форма на предприятията
оценка
институционален капацитет
дефанзивен
стратегически
средна
ниска
	
3.1.3.3. Организационно-управленска структура
Съществуващите организационно-управленски 
структури във ВиК дружествата са плод на истори­
ческото им развитие. При този процес за изпълне­
ние на нови дейности и задачи са били създавани 
нови звена, които са били добавяни основно към 
второ или трето йерархично равнище на съществу­
ващите организационни структури. По този начин 
развитието на организационните структури се е 
осъществявало предимно в хоризонтална посока и 
чрез създаване на нови звена. В по-редки случаи 
съществуващи звена са променяли функциите си 
или са били сливани (обединявани) с други.
Основният модел на използваните организа­
ционно-управленски структури на дружествата е 
линейно-функционален, който е типичен за ВиК 
отрасъла в страната. С малки изключения в дру­
жествата от отрасъла досега не е бил извършван 
сериозен анализ на организационно-управленските 
им структури. Развитието на тези структури се е 
извършвало или под едноличното ръководство на 
управителя, или съгласувано между него и главния 
инженер на фирмата.
Предимствата на съществуващите организаци­
онно-управленски структури на дружествата могат 
да се сведат до следните основни характеристики:
▪ Разгърнат териториален обхват, който покри­
ва целия обслужван регион и осигурява близък 
контакт до потребителите.
▪ Равномерно разпределение на функции между 
първо и второ управленско ниво, което позволява 
максимално използване и развитие на управленския 
потенциал на фирмата.
▪ Висока степен на покриване на най-важните 
управленски функции чрез изграждане на специ­
ализирани звена.