Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 69

Б Р О Й  109
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  69
Прехвърлят се 100 ml солна киселина (3.5) и
250 ml от филтрата, получен в (5.2), в 500 ml
делителна фуния. Прибавят се 100 ml дихлор-
метан (3.1) във фунията и се разбива за около
1 min. Оставят се пластовете да се разделят и се
източва долният пласт (дихлорметан) в 500 ml
колба с кръгло дъно. Екстракцията на водната
фаза се повтаря с още две 40 ml дози дихлорме-
тан и се смесва с първия екстракт от колбата с
кръглото дъно. Дихлорметановият екстракт се
подлага на изпаряване до изсъхване във ваку-
умния ротационен изпарител, работещ при на-
малено налягане и при 40 °С. Утайката се раз-
тваря в 20 до 25 ml метанол (3.2), колбата се
запушва и се запазва целият екстракт за йонно-
обменната хроматография (5.4).
5.4. Йоннообменна хроматография
5.4.1. Приготвяне на катионнообменната
колона
Запушва се долният край на стъклената ко-
лона (4.3) с тапа от стъклен памук. Приготвя
се суспензия с 5 g от катионнообменно обрабо-
тената смола (3.6) и 50 ml солна киселина (3.5).
Тя се излива в стъклената колона и суспензи-
ята се оставя да се избистри. Източва се из-
лишното количество киселина до нивото на
повърхността на смолата и се промива колона-
та с вода, докато източеното вещество стане
неутрално към лакмуса. Прехвърлят се 50 ml
метанол (3.2) в колоната и се оставя да се отце-
ди до нивото на смолистата повърхност.
5.4.2. Колонна хроматография
С помощта на пипета внимателно се прехвър-
ля екстрактът, получен в (5.3), в колоната. Кол-
бата с кръгло дъно се изплаква с две дози (от 5 до
10 ml) метанол (3.2) и изплакнатите количества
се прехвърлят в колоната. Екстрактът се източва
до нивото на смолата и колоната се измива с 50 ml
метанол, като скоростта на изтичане е не по-го-
ляма от 5 ml на min. Източеното количество се
изхвърля. Мethyl benzoquate от колоната се елю-
ира, като се използва 150 ml разтвор на метано-
сулфонова киселина (3.4) и се поставя колонният
елюат в 250 ml конична колба.
5.5. Разреждане течност—течност
Елюатът, получен в (5.4.2), се прехвърля в
1 l делителна фуния. Коничната колба се изп-
лаква с 5 до 10 ml метанол (3.2) и се смесват
изплакнатите количества със съдържанието от
делителната фуния. Прибавят се 300 ml разтвор
на солна киселина и 130 ml дихлорметан (3.1).
Разбива се за около 1 min и се оставя фазите да
се разделят. Долният слой (дихлорметан) се из-
точва в 500 ml колба с кръгло дъно. Екстракци-
ята на водната фаза се повтаря с още две дози по
70 ml дихлорметан и се смесват новополучени-
те екстракти с първия екстракт от колбата с
кръгло дъно.
Дихлорметановият екстракт се подлага на
изпаряване до изсъхване във вакуумния рота-
ционен изпарител, работещ при намалено на-
лягане и при 40 °С. Утайката се разтваря в кол-
бата с приблизително 5 ml метанол (3.2) и коли-
чествено разтворът се прехвърля в 10 ml граду-
ирана колба. Колбата с кръгло дъно се изплак-
ва с още две дози метанол (1 до 2 ml) и съдър-
жанието се прехвърля в градуираната колба. До-
пълва се с метанол до определената черта и се
разбърква. Една аликвотна част се филтрира
през мембранен филтър (4.6). Разтворът се за-
пазва за определяне на HPLC (5.6).
5.6. Определяне на HPLC
5.6.1. Параметри
Предлагат се следните условия за провежда-
не на анализа:
—течна хроматографична колона (4.4.1);
—HPLC подвижна фаза—метанолово-водна
смес (3.3);
—скорост на изтичане—1 до 1,5 ml/min;
—вълнова дължина на детектора—265 nm;
—обем за инжектиране—20 до 50 µl.
Други условия могат да бъдат използвани,
ако те дават равностойни резултати.
Проверява се стабилността на хроматогра-
фичната система, като на няколко пъти се
инжектира калибрационният разтвор (3.7.3),
съдържащ 4 µg/ml, докато се постигнат постоян-
ни височини на пика и времена на задържане.
5.6.2. Калибрационна графика
Всеки от калибрационните разтвори, полу-
чени в (3.7.3), се инжектира няколко пъти и се
измерват височините (областите) на пика за
всяка концентрация. Начертава се калибраци-
онна крива, като средните пикови височини или
области на калибрационните разтвори се обозна-
чават по ординатите, а съответните концентра-
ции в µg за ml - по абсцисите.
5.6.3. Мострен разтвор
Мостреният разтвор (5.5) се инжектира ня-
колко пъти, като се използва същият обем като
този в калибрационните разтвори и се опреде-
ля средната пикова височина (област) на methyl
benzoquate пикове.
6. Изчисление на резултатите
От средната височина (област) на пиковете
на methyl benzoquate се определя концен-
трацията на мострения разтвор в µg/ml, като се
използва калибрационната графика (5.6.2).
Съдържанието на methyl benzoquate w (mg/
kg) в пробата е дадена в следната формула:
200c
W = ––– ,
m
където:
с е концентрацията на methyl benzoquate в
мострения разтвор в µg/ml;
m - масата на тестовата позиция в g.
7. Потвърждаване на резултатите
7.1. Идентичност
Идентичността на аналита може да се пот-
върди чрез ко-хроматография или чрез използ-
ване на диоден детектор, с помощта на който
могат да се сравнят спектрите на мострения
екстракт и калибрационния разтвор (3.7.3), съ-
държащ 10 µg/ml.