Държавен вестник, бр. 60, 2011 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  60
ВЪРХОВЕН АДМИНИСТРАТИВЕН 
СЪД
РЕШЕНИЕ № 100
от 16 юни 2011 г.
по административно дело № С-220 от 2010 г.
Върховният административен съд в състав: 
председател: Таня Вачева, и членове: Иван 
Раденков, Соня Янкулова, с участието на 
секретар-протоколиста Маринела Цветанова 
разгледа административно дело № С-220 по 
описа за 2010 г. на Върховния административен 
съд, VІІ отделение, докладвано от съдията 
Соня Янкулова.
Производството е по чл. 185 и сл. АПК.
Образувано е по жалба на Росица Георгиева 
Стойчева от София, ж. к. Люлин, бл. 314, вх. 
В, ет. 2, ап. 43, и на Павел Младенов Първанов 
от Монтана, ул. Неофит Рилски 38, ет. 4, ап. 4, 
срещу Инструкцията за подбора, подготовката 
и преминаването на службата на служители 
от Министерството на вътрешните работи, 
изпращани като полицейски наблюдатели в 
мисии на международни организации, рег. 
№ Із-971 от 30.06.2006 г. В срока по чл. 189, 
ал. 2 АПК към оспорването се присъедини 
Бойко Георгиев Камарски от София, ж. к. 
Разсадника, бл. 65, вх. А, ет. 12, ап. 41.
Жалбоподателите считат Инструкцията 
за подбора, подготовката и преминаването 
на службата на служители от Министер­
ството на вътрешните работи, изпращани 
като полицейски наблюдатели в мисии на 
международни организации, рег. № Із-971 от 
30.06.2006 г. (Инструкция 2006) за действащ 
подзаконов нормативен акт с оглед влязлото 
в сила Решение № 14946 от 08.12.2009 г. на 
Върховния административен съд, постановено 
по административно дело № 5837 от 2009 г. 
(ДВ, бр. 57 от 2010 г.). Твърдят, че Инструк­
ция 2006 е нищожна поради неизпълнение 
на законовата процедура по издаването є. В 
нарушение на чл. 5, ал. 5 от Конституцията на 
Република България и чл. 37, ал. 1 от Закона 
за нормативните актове (ЗНА) обжалваната 
Инструкция 2006 не е обнародвана в „Дър­
жавен вестник“, поради което не е произвела 
действие. Алтернативно твърдят, че Инструк­
ция 2006 е незаконосъобразна в частта „и 
ползване на неплатен отпуск за времето на 
участие в мисията“ на чл. 15, ал. 1 и в частта 
„и им разрешава ползване на неплатен отпуск 
за времето на участие в мисията“ на чл. 15, 
ал. 2 поради противоречие с чл. 212, ал. 1, т. 7 
от Закона за Министерството на вътрешните 
работи (ЗМВР) и чл. 32 от Закона за дър­
жавния служител (ЗДСл.). Задължителното 
обвързване на изпращането на служителите 
на Министерството на вътрешните работи 
(МВР) за участие в мисии на международни 
организации с излизането им в неплатен отпуск 
е в противоречие с характера на правото на 
отпуск като субективно право и не може да е 
условие за участие в мисии. Съгласно чл. 51, 
ал. 1, т. 8 ЗМВР за изпълнение на основните 
си задачи по чл. 6 структурите на МВР из­
вършват дейности по участие в мисии извън 
територията на страната. С оглед на това за 
времето на участието си в мисия служителите 
на МВР изпълняват задачи по служебното 
си правоотношение, поради което следва да 
получават заплата за труда си по аргумент от 
§ 1а ЗМВР във връзка с чл. 32 ЗДСл. Сочат, 
че за времето на участие в мисии служители­
те на МВР не получават възнаграждение от 
международните организации, а само средства 
за издръжка – пътни, дневни, квартирни. 
Жалбоподателят Павел Първанов излага 
и доводи за противоречие със Съвместно 
действие 2008/124/ОВППС на Съвета относ­
но мисията на Европейския съюз в областта 
на върховенството на закона – Еulex Kosovo. 
Твърди и излага подробни аргументи, че Ин­
струкция 2006 е дискриминационна досежно 
възнаграждението, общественото и здравното 
осигуряване на служителите на МВР, които 
участват в мисии, спрямо другите служители 
в държавата, които участват в международни 
мисии. Жалбоподателите молят съда да прог­
ласи нищожността на оспорената Инструкция 
2006, алтернативно, да отменят оспорените 
разпоредби като незаконосъобразни. Жалбо­
подателят Павел Първанов се представлява 
от адв. Младен Георгиев. Претендира напра­
вените по делото разноски.
Ответникът по жалбата – министърът на 
вътрешните работи, счита жалбата за недо­
пустима. Оспореният акт няма белезите на 
подзаконов нормативен акт. От съдържанието 
на Инструкция 2006 е видно, че тя не може 
да бъде квалифицирана като нормативен акт 
по смисъла на чл. 7, ал. 3 ЗНА. Актът не дава 
задължителни указания на подчинените на ми­
нистъра органи и с нея не се указва прилагането 
на нормативен акт. Не е налице и законова 
делегация за издаването му. Инструкция 2006 е 
акт на министъра, който разписва вътрешния 
ред, по който служителите на МВР могат да 
кандидатстват за участие в мисии на между­
народни организации. С нея не възникват и 
не се засягат права или законни интереси на 
неопределен кръг субекти, а единствено се 
регламентира редът за упражняване на пре­
доставените на служителите на МВР права. 
Инструкция 2006 е в кръга на оперативната 
самостоятелност на административния орган. 
Ответникът счита жалбата на Росица Геор­
гиева Стойчева за недопустима поради липса 
на правен интерес. Към момента на подаване 
на жалбата служебното правоотношение на 
Стойчева е прекратено по силата на заповед 
№ К-6671 от 18.08.2009 г., поради което и с 
оглед на възможността само служители на