Държавен вестник, бр. 88, 2005 г., стр. 185

Б Р О Й  88
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  185
нер следва да отчете, е вероятността инвестицията
му да не донесе желаната възвръщаемост или да
доведе до загуби. Съществува постоянен риск от
понижение на цената на акциите и/или от липса на
текущи доходи от тях, както и от невъзможност те
да бъдат продадени в предпочитан момент и/или на
желаната цена. Доколкото последната е функция на
търсенето и предлагането на пазара на ценни кни-
жа, причините за нейното изменение са резултат от
пазарната интерпретация на реалната дейност на
дружеството и на очакванията за неговото разви-
тие. Този риск е свързан както с проявата на факто-
ри, общи за цялата икономика и целия пазар на ценни
книжа, така и с фактори, които определят състоя-
нието и развитието на дружеството. Изхождайки от
макроикономическите условия, в които се развива
българската икономика, влиянието на международ-
ните пазари и спецификата на отрасъла, в разрабо-
тената програма на банката се отделя особено вни-
мание на видовете рискове, съпътстващи развитие-
то на институцията и нейната стабилност, като ос-
новната цел е тяхното минимизиране чрез поддър-
жане на оптимална ликвидност и висока степен на
адекватност на капитала при стремеж за осигурява-
не на максимална възвръщаемост на активите. Рис-
ковете, на които са изложени инвеститорите и бан-
ката, могат да бъдат разглеждани в три аспекта:
общи, систематични и специфични, свързани с дей-
ността на емитента. 1.2.1. Общи рискове—риск от
войни, социални катаклизми, природни бедствия или
екологични катастрофи и други форсмажорни об-
стоятелства; в голямата си част тези рискове са пред-
видими, но не могат да бъдат елиминирани. 1.2.2.
Систематични рискове—обективно касаят всички
сектори на икономиката. По дефиниция отразяват
несигурността на пазарите като цяло, но засягат
стопанските субекти в различна степен, в зависи-
мост от портфейла активи и неговото управление. С
оглед минимизирането на системните рискове бан-
ката осигурява непрекъснат контрол върху ликвид-
ността, като се базира както на изискванията на
БНБ за управлението и надзора върху ликвидността
на банките, така и на международните стандарти в
тази област. А) Политически риск. Отразява веро-
ятността провежданата икономическа политика да
доведе до влошаване на инвестиционния климат.
Ориентацията на страната към ЕС и НАТО немину-
емо води до законодателни промени в посока на хар-
монизиране със законодателството на ЕС. Систе-
мата на валутен борд ще се запази до присъединява-
нето към ЕС и Еврозоната, което свежда този риск
до минимум. Б) Инфлационен риск. Рискът от уве-
личение на инфлацията е свързан с намаляването
на реалната покупателна способност и евентуална-
та обезценка на активите, деноминирани в левове.
Курсът към присъединяване към ЕС и евентуално-
то стабилно представяне на икономиката ни ще
окажат натиск към доближаване на лихвените нива
до тези на ЕС. В) Валутен риск. Валутният риск се
изразява във вероятността от негативни влияния
върху инвестициите в национална валута вследст-
вие на промените във валутния курс. Системата на
валутен борд е едновременно политически и иконо-
мически стабилизатор в икономиката. Фиксирани-
ят курс на лева към еврото приближава параметри-
те на валутния риск до стойности, близки до тези от
страните на ЕС. Валутният риск отразява възмож-
ността за загуби от колебанията в цената на нацио-
налната валута към основните валути. Неговото
управление намира конкретен израз и приложение
при реализирането на всички валутни операции на
банката. Определящите рискови фактори в тази
група, свързани с дейността на банката, са степента
на развитие и структура на импортно-експортната
дейност на страната като цяло и в частност—на кли-
ентите на банката, както и на валутната компонен-
та в баланса на банката и счетоводната капитализа-
ция или декапитализация на откритата валутна по-
зиция в зависимост от флуктуациите на валутния
курс. 1.2.3. Специфични рискове. А) Ликвиден риск.
Като принципна постановка неговото управление
се базира на управлението на активите и пасивите.
Управлението на активите и пасивите се изразява в
търсенето и намирането на оптимални пропорции
между размера на депозитите, на другите заемни
средства и собствения капитал на банката с оглед
достигане на такова ниво на стабилност на парич-
ните є фондове, позволяващо є да извършва висо-
кодоходни вложения, т. е. да се осигури максимална
доходност при минимален риск и оптимална лик-
видност. Основни изисквания за измерване и управ-
ление на ликвидния риск са: а) управлението на
активите обхваща начина и реда на разпределение-
то им в различни групи, аналитичното им структу-
риране във всяка отделна група, като основно зна-
чение има формирането на портфейла от ценни кни-
жа и кредитния портфейл. Целта е банката да си
осигури адекватна наличност от ликвидни активи
за посрещане на непредвидени нужди, като инфор-
мацията се набавя чрез анализ на касовата налич-
ност и на качествените активи, за които има осигу-
рен пазар. Банката се концентрира върху оптимизи-
ране на кредитния портфейл, определяне на плава-
ща цена при отпускане на кредити и поддържане на
определен размер на ликвидни активи. Размерът на
ликвидните активи се съобразява със стабилността
на депозитната структура и по-бързото развитие на
инвестиционния портфейл. Последното засяга не
само поддържането на оптимална ликвидност, но и
в най-голяма степен отговаря на специализацията
на банката и на стратегията, избрана от нейното
ръководство. б) управлението на пасивите се кон-
центрира в дейността по привличане на средства от
различни източници и съответни комбинации меж-
ду тях. Следователно то се изразява в дейността на
банката за посрещане нуждите от ликвидни средст-
ва чрез целенасочено активно търсене на чужди
средства на база конкуренция на лихвените процен-
ти. Като принцип в дейността на банката е залегна-
ло правилото, че краткотрайните пасиви само в краен
случай могат да се трансформират в дългосрочни
активи. Основните изисквания, заложени при при-
лагането на този принцип, се свеждат до ефективен
контрол върху стойностите, различните позиции,
възвръщаемостта и цената едновременно на акти-
вите и пасивите; до координираното им управление
чрез максимизиране на спреда между приходите от
доходоностните активи и цената на пасивите, опти-
мално покритие на активите и пасивите по сроч-
ност, така че дадено количество активи да се обръ-
ща в ресурс, в приблизително по същото време, в
което банковите пасиви стават платими, както и до
оперативното управление на ежедневната ликвид-
ност и на състоянието на разплащателната сметка
на банката в БНБ. Банката управлява своята лик-
видност, като анализира състоянието и структурата
на ликвидните си наличности и прогнозира бъде-
щите парични потоци от и към банката в съответс-
твие със структурата на падежите на активите, па-
сивите и поетите задбалансови ангажименти за пе-
риод от една до две години. Този сравнително кра-
тък период на прогнозиране е продиктуван от сте-