Държавен вестник, бр. 75, 2019 г., стр. 5

БРОЙ  75	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
ституционноправна релевантност, доколкото 
чл. 10, ал. 10 ЗМ, макар и неоспорен от вно­
сителя на искането, урежда правния резултат 
при несъобразяване с негативните изисквания, 
на които по силата на оспорения текст трябва 
да отговарят митническите служители, които 
са митнически органи.
Държавните служители престират работ­
на сила и полагат труд при изпълнение на 
служебното правоотношение, спрямо тях са 
приложими конституционните принципи и 
разпоредби, свързани с правото на труд и 
неговата защита. 
В своята практика Конституционният съд 
приема, че титуляр на основното право на труд 
са не само лицата, които работят по трудово 
правоотношение, но и държавни служители, 
съдии, прокурори и следователи, лицата, които 
упражняват самостоятелно занаят, свободна 
професия и пр. (Решение № 17 от 2018 г. по 
к.д. № 9/2018 г., Решение № 2 от 2019 г. по 
к.д. № 2/2018 г.).
Последователно е разбирането на Консти­
туционния съд, че гарантираното от Конститу­
цията право на труд обхваща и възможността 
всеки гражданин свободно да избира своята 
професия и място на работа (Решение № 8 
от 1992 г. по к.д. № 7/1992 г., Решение № 1 от 
1993 г. по к.д. № 32/1992 г., Решение № 3 от 
2006 г. по к. д. № 4/2006 г., Решение № 11 от 
2012 г. по к.д. № 1/2012 г., Решение № 1 от 
2017 г. по к.д. № 6/2016 г.). 
Конституционното положение за свобода 
на труда се гарантира от свободата при въз­
никване и прекратяване на правоотношени­
ята. В основата на единното конституционно 
право на труд и неговото реализиране стои не 
само свободното решение за начина, по който 
човек ще осигури материалните предпостав­
ки за живота и издръжката си, но и самото 
упражняване на професията с гаранции за 
достъп, за кариера и за свободно излизане от 
нея. Свободният избор на професия и място 
на работа означава, че всеки има право да 
започне работата, която желае, ако е обявена 
за заемане и има качествата и подготовката 
за това, както и да преустанови работа по 
свое желание, след като спази установения 
правен ред.
Конституционният съд намира, че въведе­
ните с чл. 10, ал. 1, изречение второ от ЗМ 
допълнителни изисквания към митническите 
служители, които са митнически органи, огра­
ничават правото на труд и правото на свободен 
избор на професия съответно по чл. 48, ал. 1, 
изречение първо и ал. 3 във връзка с чл. 16 
(гарантиране и защита на труда от закона) 
от Конституцията.
Правото на труд не е абсолютно и може 
да бъде ограничавано. Предвид значимите 
материални, но също и морални последици 
от реализирането на правото на труд, не 
всяка цел може да бъде годно основание за 
неговото ограничаване, а само цел от същия 
порядък, какъвто Конституцията допуска като 
основание за това (Решение № 11 от 2010 г. 
по к.д. № 13/2010 г. и Решение № 1 от 2017 г. 
по к.д. № 6/2016 г.).
Оспореният текст е приет без мотиви 
между първо и второ четене на проекта на 
Закона за изменение и допълнение на Закона 
за корпоративното подоходно облагане (ДВ, 
бр. 98 от 27.11.2018 г.). Поради липсата на за­
конодателна обосновка Конституционният съд 
прави преценката за съответствие на чл. 10, 
ал. 1, изречение второ от ЗМ с Конститу­
цията на плоскостта на очертаващата се цел 
на въведеното ограничение.
Конституционното основание за същест­
вуването на изискванията по чл. 10, ал. 1 
ЗМ, които в негативен план се третират като 
ограничения на правото на труд, се корени в 
същността на държавната служба в митничес­
ката администрация като публична функция. 
Изпълняването на публична служба в интерес 
на обществото може да се очаква и търси 
само от лица, които отговарят на условия­
та по чл. 10, ал. 1, изречение първо от ЗМ. 
Изиск­ванията за заемане на държавна служба 
в митническата администрация са гаранция 
за ефективното и резултатно, а същевремен­
но отговорно и лоялно изпълнение на една 
общественополезна функция.
Качественото и лоялно изпълнение на слу­
жебните функции, от своя страна, формират 
облика на държавната служба в обществото. 
Престижът на държавната служба е преди 
всичко функция от обхвата и ефективността, с 
която се изпълняват служебните задължения. 
Нейният авторитет е проекция на очакванията 
за качеството на тази дейност и на позитив­
ната оценка на всеки член на обществото за 
дейността на държавните служители. 
Изложеното позволява да се откроят цели­
те на възприетото в атакуваната разпоредба 
разрешение – да се повиши ефективността 
на митническата администрация, да се на­
бират кадри с висока мотивация за работа, 
притежаващи добър интегритет, да се оси­
гури личната способност на митническите 
служители, които са митнически органи, да 
изпълняват функциите си по изискуемия от 
Конституцията начин (чл. 116, ал. 1), както 
и да се защити специфичният авторитет на 
държавната служба. 
Възможността правото на труд да бъде 
ограничавано в името на друга висша кон­
ституционна ценност поставя на преден план 
въпроса за допустимите от Конституцията 
предели на намеса в защитеното му съдър­
жание. В търсене на отговор съвременната 
конституционноправна теория и практика си 
служат с принципа за пропорционалност. Пос­
тулатът за съразмерност присъства осезаемо 
в практиката на българския Конституционен 
съд с познато и утвърдено съдържание като 
мерило за границите на търпима намеса на 
държавата в пространството на основните 
права (Решение № 20 от 1998 г. по к.д. № 16 
от 1998 г., Решение № 1 от 2002 г. по к.д.