Държавен вестник, бр. 58, 2018 г., стр. 49

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  49  
и по превенция, идентификация и реакция 
при случаи на насилие над деца. Телесното 
наказание е забранено в Закона за закрила на 
детето, Семейния кодекс (2009) и Закона за 
предучилищното и училищното образование 
(2015). През февруари 2017 г. Министерският 
съвет одобри Национална програма за пре-
венция на насилието и злоупотребата с деца, 
но насилието над деца продължава да бъде 
сериозен проблем. Неотдавнашни изслед-
вания посочват, че определящите фактори 
са високите нива на обществена търпимост 
и приемане на насилието, както и слабото 
разбиране на някои нови форми на насилие, 
като сексуална онлайн злоупотреба и експло-
атация на деца. Почти 68 % от родителите 
приемат използването на „насилие в разумни 
граници“ като средство за дисциплина17, като 
в същото време има само няколко програми в 
страната за подкрепа на родители за използ-
ване на ненасилствени възпитателни мерки. 
През 2015 г. отделите за закрила на детето са 
получили 3741 сигнала за насилие над деца 
и са отворили 957 случая след проверка. Ре-
гистрираните случаи касаят основно тежки 
форми на насилие в семейството.
14. Въпреки че от 2011 г. правителството по-
лага значителни усилия да въведе съвременна 
система за детско правосъдие, правната рамка 
все още не е в съответствие с Конвенцията на 
ООН за правата на детето и международните 
стандарти в тази област. Проектът на Закон 
за отклоняване от наказателно производ-
ство и налагане на възпитателни мерки на 
непълнолетни лица, както и предложенията 
за изменения в Наказателния кодекс и На-
казателно-процесуалния кодекс, които все 
още не са одобрени, представляват основен 
пробив в замяната на наказателния подход 
със социални образователни интервенции, 
базирани на индивидуалните нужди на под-
растващите. Приемането на този закон ще 
бъде важна първа стъпка за гарантиране на 
справедлив достъп на децата до правосъдие 
в страната, като в същото време праворазда-
вателната система въвежда нови практики 
за превенция на повторната виктимизация 
на деца – жертви и свидетели на престъпле-
ния. Пълното прилагане на международните 
стандарти, свързани с третирането на деца 
в правораздавателната система, обаче ще 
изисква изменения в няколко нормативни и 
поднормативни акта, за да се гарантира, че 
най-добрите интереси на детето са от първо­
степенно значение и че се зачита правото на 
детето да бъде изслушано във всяко съдебно 
или административно производство.
15. Други положителни развития са участи-
ето на омбудсмана в процеса на наблюдение 
на положението на уязвими деца, подобреният 
капацитет на НПО за докладване в областта на 
17 НЦИОМ, 2012.
правата на детето, както и информационната 
система, въведена неотдавна от Агенцията за 
социално подпомагане, която се очаква да 
доведе до подобряване на събирането на данни 
за закрила на децата. За да се превъзмогнат 
лишенията, пред които са изправени децата 
и семействата в неравностойно положение, 
и да се намалят неравенствата, следва да се 
преодолеят няколко пречки, включително 
оскъдните дезагрегирани данни, липсата на 
единни методи за събиране и анализ на инфор-
мация, както и продължаващите пропуски в 
националната система за наблюдение на деца.
16. Осведомеността за правата на детето 
сред българската общественост трябва да се 
повиши. Медиите продължават да бъдат основ-
но средство за комуникация, застъпничество 
и мобилизиране на ресурси за подкрепа за 
правата на децата. Докато както традицион-
ните, така и социалните медии имат огромен 
потенциал за насърчаване на промени в со-
циалните норми, нагласите и поведението, 
то зачитането на основни етични принципи 
в отразяването на въпроси, свързани с деца, 
продължава да бъде предизвикателство. 
Необходимо е подобрение в отразяването и 
професионализъм, когато става въпрос за деца 
в най-неравностойно положение и уязвими 
деца, за да се засили ролята на медиите при 
формиране на общественото мнение и възпита-
ване на съобразени с децата социални норми. 
Друго предизвикателство е недостатъчното 
присъствие на деца и младежи в медиите.
17. Постигнатите резултати в рамките на 
настоящото партньорството между българско-
то правителство и УНИЦЕФ намериха добър 
отзвук сред обществеността, доказателство за 
което е и нарастващият брой физически лица 
и корпоративни партньори, които подкрепят 
осъществяването на правата на детето в 
страната. В периода 2013 – 2016 г. над 80 000 
физически лица и 700 компании подпомогнаха 
програми, подкрепени от УНИЦЕФ. Някои 
стратегически корпоративни партньорства са 
признати като най-добра практика за интегри-
ран корпоративен ангажимент и корпоративна 
социална отговорност както в България, така 
и по света.
18. Българското правителство играе актив-
на роля за насърчаване правата на детето в 
международен план като член на Изпълнител-
ния съвет на УНИЦЕФ (2013 – 2015) и негов 
заместник-председател (2014), както и съучре-
дител на Групата на приятелите на децата и 
Целите за устойчиво развитие в ООН. Страната 
постави правата на децата в центъра на своето 
председателство на Комитета на министрите 
на Съвета на Европа, като акцентира върху 
Стратегията за правата на децата, която беше 
приета в София през април 2016 г. Правител-
ството също така даде своя най-голям принос 
по линия на двустранното сътрудничество