Държавен вестник, бр. 106, 2003 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  106
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 10827
от 27 ноември 2003 г.
по административно дело № 1251 от 2003 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Свет-
лана Йонкова, Йордан Златарев, Марина Ми-
хайлова, Здравка Шуменска, при участието на
секретар-протоколиста Нина Спасова разгледа
административно дело № 1251 по описа на Вър-
ховния административен съд—петчленен със-
тав, за 2003 г., докладвано от съдията Марина
Михайлова.
Производството по делото е образувано на
основание чл. 5, т. 1 във връзка с чл. 23 от Зако-
на за Върховния административен съд (ЗВАС).
Подадена е жалба от Асоциация по физи-
кална медицина и рехабилитация, представля-
вана от доц. д-р Марин Маринкев, със съдебен
адрес: София, бул. Възкресение 1-в, срещу
Постановление № 125 на Министерския съвет
от 24.VI.2002 г. за утвърждаване на Класифи-
катор на областите на висше образование и
професионалните направления, с искане за
отмяна на т. 7.5 от същото като незаконосъоб-
разна. В жалбата се твърди, че професионал-
ното направление рехабилитация и кинезите-
рапия е част от професионалното направление
медицина, като класификаторът неправилно
отделя първото от второто направление. С до-
пълнителна молба е дадено уточнение на жал-
бата в насока, че в Закона за висшето образо-
вание липсва правна норма, която да овластя-
ва МС да определя като отделни специалности
“Кинезитерапия и рехабилитация” от специ-
алността “Медицина”, които са нейни подот-
расли. Това представлява вътрешно противо-
речие между т. 7.1 и 7.4 с т. 7.5 от ПМС № 125
от 2002 г. Поискана е отмяна на посочения текст
като противоречащ на чл. 1а, ал. 1 и чл. 88, ал. 1
от Закона за народното здраве (ЗНЗ).
Ответната страна—Министерският съвет на
Република България, чрез процесуалния си пред-
ставител поддържа становище за неосновател-
ност на жалбата, като подробни съображения
излага в писмена защита.
Заинтересуваната страна—Съюзът на кине-
зитерапевтите в България, чрез пълномощни-
ка си оспорва жалбата и счита същата за недо-
пустима и неоснователна. Представя писмено
становище.
Заинтересуваната страна—Национална
спортна академия “В. Левски”, София, чрез про-
цесуалния си представител поддържа станови-
ще за недопустимост и неоснователност на жал-
бата. Подробни съображения излага в писмени
бележки.
Заинтересуваната страна—Асоциация на
кинезитерапевтите и рехабилитаторите в Бъл-
гария, чрез пълномощника си оспорва жалбата
и представя подробно писмено становище за
нейната недопустимост и неоснователност.
Заинтересуваната страна—министърът на
образованието и науката, чрез процесуалния си
представител счита жалбата за неоснователна.
I. По допустимостта на жалбата
Подадената жалба е процесуално допусти-
ма. Жалба срещу нормативен акт на Министер-
ския съвет може да бъде подадена без ограни-
чение във времето от всеки, който като правен
субект се явява адресат на формулираните с
нормативните актове общи правила за поведе-
ние. В жалбата срещу нормативен администра-
тивен акт не е необходимо да се доказва личен
и пряк правен интерес от отмяната на обжалва-
ния акт. Нормативният акт урежда широк кръг
обществени отношения и се прилага за неопре-
делен кръг правни субекти. Всяко лице в Репуб-
лика България в различна степен е потенциа-
лен участник в обществените отношения, с ог-
лед на което има интерес от тяхното обжалва-
не. Правата, които могат да бъдат засегнати, не
са само конкретни права или законни интереси
на отделното физическо или юридическо лице,
но и правото всички нормативни актове, из-
граждащи правната система на държавата, да
бъдат законосъобразни. Самият факт на неза-
коносъобразност на нормативен администра-
тивен акт следва да се приеме като засягане
правната сфера на жалбоподателя. Предвид
тези съображения възражението на заинтере-
суваните страни по делото—Съюз на кинезите-
рапевтите в България, Асоциация на кинезите-
рапевтите и рехабилитаторите в България и
Национална спортна академия “В. Левски”, за
недопустимост на жалбата е неоснователно.
II. По основателността на жалбата
Съгласно § 2 от заключителните разпоред-
би на ПМС № 125 от 24.VI.2002 г. същото се
приема на основание чл. 9, ал. 3, т. 3 от Закона
за висшето образование (ЗВО), който в редак-
цията си, обнародвана в “Държавен вестник”,
бр. 53 от 2002 г., гласи, че “МС утвърждава кла-
сификатор на областите на висше образование
и професионалните направления”. С оглед на
тази регламентация следва да се приеме, че е
налице законова делегация за утвърждаване
класификатора на областите на висше образо-
вание и професионалните направления. В този
смисъл ПМС № 125 от 2002 г. е издадено при
наличие на компетентност на издателя му—Ми-
нистерски съвет на Република България. Извър-
шено е съгласуване на проекта за постановле-
ние на МС за утвърждаване на Класификатор на
областите на висше образование и професионал-
ните направления с Министерството на здраве-
опазването без забележки по проекта—видно от
писмо изх. № 04-12-37 от 11.VI.2002 г.
В раздел 7. Здравеопазване и спорт на класи-
фикатора са посочени следните професионал-
ни направления: 7.1. Медицина; 7.2. Стомато-
логия; 7.3. Фармация; 7.4. Здравни грижи; 7.5.
Кинезитерапия и рехабилитация; 7.6. Спорт.