Държавен вестник, бр. 20, 2013 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  20
(3) Ако не е уговорен срок за плащане, па­
ричното задължение трябва да бъде изпълнено в 
14-дневен срок от получаване на фактура или на 
друга покана за плащане. Когато денят на полу­
чаване на фактурата или поканата за плащане 
не може да се установи или когато фактурата 
или поканата са получени преди получаване на 
стоката или услугата, срокът започва да тече от 
деня, следващ деня на получаване на стоката 
или услугата, независимо че фактурата или 
поканата за плащане са отпреди това.
(4) Когато договорът или закон предвижда пре­
глеждане или приемане на стоката или услугата, 
срокът по ал. 3 започва да тече от приемането 
или от приключването на преглеждането, ако 
фактурата или поканата за плащане са получени 
преди това. Срокът за преглеждане или приемане 
е 14 дни от получаване на стоката или услугата. 
По изключение може да бъде договорен по-дълъг 
срок за преглеждане или приемане, когато това 
се налага от естеството на стоката или услугата 
или по друга важна причина.
(5) Разпоредбите на ал. 1 – 4 не се прила­
гат за:
1. менителничните задължения;
2. задълженията в открито производство по 
несъстоятелност;
3. обезщетенията за вреди, включително и 
застрахователни обезщетения.
(6) Правилата по този член се прилагат 
и за сделки, страна по които са занаятчии и 
лица, извършващи услуги с личен труд или 
упражняващи свободна професия.“
§ 3. Създава се чл. 309а:
„Неизпълнение на парично задължение
Чл. 309а. (1) Когато кредиторът е изпълнил 
задълженията си, а длъжникът е в забава за 
плащане, ако не е уговорено друго, кредиторът 
има право на обезщетение в размер на законната 
лихва от деня на забавата, както и на обезще­
тение за разноски за събиране на вземането 
в размер на не по-малко от 80 лева, без да е 
необходима покана. Кредиторът може да търси 
обезщетение за действително претърпените вреди 
и направени разноски за събиране в по-висок 
размер съобразно общите правила.
(2) Когато е уговорено разсрочено плащане, 
обезщетенията по ал. 1 се дължат съответно 
за забавените вноски. 
(3) Ограничаване на отговорността по ал. 1 
и 2 може да бъде уговорено само ако това не 
представлява явна злоупотреба с интереса на 
кредитора и не накърнява добрите нрави. Огра­
ничаване на отговорността е недействително, 
когато длъжникът е публичен възложител.“
§ 4. В чл. 324 думите „в течение на вре­
мето, необходимо според обстоятелствата“ се 
заличават.
§ 5. В чл. 327 се създава ал. 3:
„(3) Относно сроковете на плащане се 
прилагат съответно общите правила на глава 
двадесет и първа.“
§ 6. В чл. 608 ал. 1 се изменя така: 
„(1) Неплатежоспособен е търговец, който 
не е в състояние да изпълни изискуемо:
1. парично задължение, породено от или 
отнасящо се до търговска сделка, включително 
нейната действителност, изпълнение, неизпъл­
нение, прекратяване, унищожаване и разваляне, 
или последиците от прекратяването є, или 
2. публичноправно задължение към държа­
вата и общините, свързано с търговската му 
дейност, или 
3. задължение по частно държавно вземане.“
§ 7. В чл. 645, ал. 4 след думата „свръхза­
дължеността“ се добавя „но не по-рано от една 
година преди подаването на молбата“.
§ 8. В чл. 646 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В заглавието думата „Нищожност“ се 
заменя с „Недействителност“.
2. Алинея 2 се изменя така:
„(2) Могат да бъдат обявени за недействи­
телни по отношение на кредиторите на не­
състоятелността следните действия и сделки, 
извършени от длъжника след началната дата 
на неплатежоспособността, съответно свръхза­
дължеността, в посочените в т. 1 – 3 срокове 
преди подаване на молбата по чл. 625:
1. изпълнение на неизискуемо парично задъл­
жение, независимо от начина на изпълнението, 
извършено в едногодишен срок; 
2. учредяване на ипотека или залог за 
обезпечаване на необезпечено от длъжника 
дотогава вземане срещу него, извършено в 
едногодишен срок;
3. погасяване на изискуемо парично задъл­
жение на длъжника, независимо от начина на 
изпълнението, извършено в 6-месечен срок.“ 
3. Създават се нова ал. 3 и ал. 4 – 7:
„(3) Ако кредиторът е знаел, че длъжникът е 
неплатежоспособен или свръхзадължен, срокът 
по ал. 2, т. 1 и 2 е две години, а срокът по 
ал. 2, т. 3 – една година. 
(4) Знанието по ал. 3 се предполага, когато: 
1. длъжникът и кредиторът са свързани 
лица, или
2. кредиторът е знаел или е бил в състояние 
да узнае обстоятелства, въз основа на които 
може да се направи обосновано предположе­
ние за наличието на неплатежоспособност или 
свръхзадълженост.
(5) Алинея 2, т. 1 и 3 не се прилагат, ако 
изпълнението е в кръга на обичайната дейност 
на длъжника и когато:
1. е извършено съобразно уговореното между 
страните едновременно с предоставянето на 
равностойна стока или услуга в полза на длъж­
ника или до 30 дни след падежа на паричното 
задължение, или
2. след извършване на плащането кредиторът 
реално е предоставил на длъжника равностойна 
стока или услуга.
(6) Алинея 2, т. 2 не се прилага, когато 
залогът или ипотеката са учредени:
1. преди или едновременно с предоставянето 
на кредит на длъжника;
2. да заместват друго вещно обезпечение, 
което не може да бъде обявено за недействи­
телно според правилата на този раздел;