Държавен вестник, бр. 40, 2016 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
предложеното изменение на чл. 8, ал. 1 
от Правилника, тъй като, на първо място, 
то не сочи ясно към кое от предложените 
изменения на Правилника се отнася, а, от 
друга страна, от него не става ясна волята 
на изготвилия проекта за изменението на 
чл. 8 от Правилника. Съгласно чл. 28, ал. 2 
ЗНА мотивите, съответно докладът, след­
ва да съдържат определени предпоставки, 
изброени в 5 точки. Точка 2 регламентира 
целите, които се поставят. От доклада на 
министъра на вътрешните работи не става 
ясна целта на предложеното изменение на 
чл. 8, ал. 1 от Правилника, и по-конкретно, 
дали целта е одобряването от МС да има 
отношение към решението на Комисията за 
предоставянето на средства и в този смисъл 
да е завършващият акт на процедурата по 
вземане на решение за предоставянето им, 
или целта е одобряването от МС да е във 
връзка с изпълнението на вече взетото ре­
шение от Комисията за предоставянето на 
тези средства.
 Целта на Закона за защита при бедствия 
е посочена в неговия чл. 1 и тя е да уреди 
осигуряването на защитата на живота и здра­
вето на населението, опазването на околната 
среда и имуществото при бедствия. Формите 
на защита при бедствия са посочени в чл. 5 
от закона, като една от тях е „подпомага­
не и възстановяване“, за изпълнението на 
която със закона е предвидено създаването 
на Междуведомствена комисия за възстано­
вяване и подпомагане към Министерския 
съвет, наричана „Комисията“ (чл. 54, ал. 1 
ЗЗБ). Разпоредбата на чл. 56 ЗЗБ също така 
регламентира правомощия на Комисията. 
Съгласно тази разпоредба в редакцията є към 
датата, на която влиза в сила атакуваното 
изменение на чл. 8, ал. 1 от Правилника, 
Комисията взема решение за отпускане на 
целевите средства от републиканския бюджет 
за предотвратяване, овладяване и преодолява­
не на последиците от бедствия и контролира 
целевото им разходване. 
 Допирателната на Закона за защита 
при бедствия със Закона за публичните 
финанси е обстоятелството, че решенията 
на Комисията по чл. 56, ал. 1 ЗЗБ касаят 
пряко средства от държавния бюджет, част 
от който е централният бюджет, по който е 
предвиден резервът за непредвидени и/или 
неотложни разходи. Съгласно чл. 43, ал. 3 
ЗПФ този резерв се разходва въз основа на 
акт на Министерския съвет. 
Разпоредбата на чл. 56, ал. 1 от Закона 
за защита при бедствия е изменена в ДВ, 
бр. 53 от 27.06.2014 г. (след малко повече от 
три месеца след атакуваното изменение на 
чл. 8, ал. 1 от Правилника) и е придобила 
следната редакция: „Комисията приема реше­
ние за предоставяне на средства от резерва 
за непредвидени и/или неотложни разходи 
в частта за предотвратяване, овладяване и 
преодоляване на последиците от бедствия и 
контролира целевото им разходване…“
Към датата на подаване на жалбата до 
съда съобразно чл. 56, ал. 1 ЗЗБ предоста­
вянето на средства от резерва за непредви­
дени и/или неотложни разходи в частта за 
предотвратяване, овладяване и преодоляване 
на последиците от бедствия се извършва с 
решение на Комисията, а съобразно чл. 43, 
ал. 3 ЗПФ резервът за непредвидени и/или 
неотложни разходи по централния бюджет 
се разходва въз основа на акт на МС.
В случай че целта на атакуваното из­
менение на чл. 8, ал. 1 от Правилника е 
била решенията на Комисията, с които се 
предоставят средства от държавния бюджет 
за предотвратяване, овладяване и преодоля­
ване на последиците от бедствия, да не са 
окончателни, а да подлежат на последващо 
одобряване от МС, който акт да е оконча­
телният, то незаконосъобразно е изменен 
единствено и само Правилникът, тъй като 
изменената разпоредба на чл. 8, ал. 1 от него 
противоречи на чл. 56, ал. 1 ЗЗБ, в който 
въпреки изменението му законодателят не е 
предвидил решението на Комисията за предос­
тавяне на средства от държавния бюджет да 
се одобрява с акт на Министерския съвет. В 
този смисъл първоинстанционният съд осно­
вателно е приел, че обжалваното изменение 
на чл. 8, ал. 1 от Правилника противоречи 
на разпоредбата на чл. 56, ал. 1 ЗЗБ.
При непроменената редакция на чл. 56, 
ал. 1 ЗЗБ логичен би бил и изводът, че целта 
на органа, изготвил проекта за изменението 
на чл. 8, ал. 1 от Правилника, е била актът 
на одобрение от Министерския съвет да 
има отношение към вече взетите и влезли в 
сила решения на Комисията за предоставяне 
на средства от държавния бюджет, т.е. към 
тяхното изпълнение, като по този начин се 
осигури съответствието с чл. 43, ал. 3 ЗПФ. В 
случай че целта е била тази, то атакуваното 
изменение не отговаря на чл. 9, ал. 1 от За­
кона за нормативните актове, и по-конкретно 
на изискването за ясна норма.
По тези съображения настоящият касаци­
онен състав на Върховния административен 
съд преценява обжалваното решение като 
правилно, поради което следва да го потвърди.
Воден от горното и на основание чл. 221, 
ал. 2 АПК, Върховният административен съд 
Р Е Ш И :
Оставя в сила Решение № 10501 от 
12.10.2015 г., постановено по адм. д. № 15537 
от 2014 г. на Върховния административен съд.
Решението не подлежи на обжалване.
Председател: 
Георги Колев
3851