Държавен вестник, бр. 58, 2018 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  58
Във всеки случай обаче в Решение № 21 
от 26.10.1995 г. по к.д. № 18/1995 г. Консти-
туционният съд е приел, че „Законовата или 
доктринална квалификация на един админи-
стративен акт като нормативен, индивидуален 
или общ, вътрешноведомствен или външен не 
може да бъде конституционен критерий и не 
изключва този акт ex constitutione от кръга на 
съдебно обжалваемите актове.“ (т. 4)
В същото Решение № 21 от 26.10.1995 г. 
по к.д. № 18/1995 г. Конституционният съд е 
приел, че: „Преценката дали един администра-
тивен акт нарушава, или застрашава права 
или законни интереси на граждани и/или 
юридически лица, може да бъде извършена 
само от компетентния съд след изясняване 
на конкретните обстоятелства и тълкуване 
на конкретния административен акт.“ (т. 7)
От изложеното става ясно, че с квали-
фикацията „индивидуален административен 
акт“ не се засягат пряко права и свободи на 
гражданите и в частност тези по чл. 56 и 120 
от Конституцията, респ., че от тази гледна 
точка няма противоречие и с разпоредбата 
на чл. 4 от Конституцията, и по отношение 
на тях искането е неоснователно. Предмет 
на разглеждане по делото е искане на ом-
будсмана, който по силата на чл. 150, ал. 3 
от Конституцията може да иска установяване 
на противоконституционност на закон само 
при нарушаване на права и свободи на граж-
даните. В случая Конституционният съд не 
констатира наличието на други основания, 
които да попадат в границите на чл. 150, ал. 3 
от Конституцията, поради което искането на 
омбудсмана следва да бъде отхвърлено. Из-
вън предмета на произнасяне по настоящото 
решение остават основанията, които не са 
непосредствено свързани със защитата на 
правата и свободите на гражданите. 
С оглед на горното и на основание чл. 149, 
ал. 1, т. 2 от Конституцията Конституцион-
ният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на омбудсмана за обявя-
ване за противоконституционна разпоредбата 
на чл. 36а, ал. 2 от Закона за енергетиката 
(обн., ДВ, бр. 107 от 2003 г.; нов – бр. 74 от 
2006 г.; изм., бр. 54 от 2012 г.; посл. изм., бр. 38 
от 8.05.2018 г., в сила от 8.05.2018 г.) в частта 
„което е индивидуален административен акт“.
Решението е подписано с особени мнения от 
съдиите Георги Ангелов и Филип Димитров.
Председател: 
Борис Велчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдията Георги Ангелов по конституционно 
дело № 8 от 2018 г. 
І. По допустимостта на искането: 
Несъответствието с чл. 4, ал. 1 от Консти-
туцията – едно от изложените с искането ос-
нования за противоконституционност, дейст-
вително напуска правомощията на омбудсмана 
по чл. 150, ал. 3 от Конституцията да сезира 
Конституционния съд, както е прието и в 
мотивите на решението. Струва ми се обаче, 
че разглеждането на това искане следваше 
да се отклони изрично с диспозитива поради 
липсата на процесуална легитимация, за да 
не бъде решението пречка по чл. 21, ал. 6 от 
Закона за Конституционен съд за разглеж-
дането на ново искане на това основание, 
направено вече от оправомощен субект.
ІІ. По основателността на искането:
Не се спори, че решението по чл. 36а, 
ал. 2 във връзка с ал. 1 от Закона за енер-
гетиката (ЗЕ) на Комисията за енергийно и 
водно регулиране (КЕВР) за утвърждаването 
на пределни цени на енергийните предпри-
ятия, доставящи електрическа енергия по 
регулирани цени, и операторите на преносни 
и разпределителни мрежи (всички наричани 
по-нататък „доставчиците“), е администрати-
вен акт. Спорът е за вида на този акт, който 
дефинира и процесуалната легитимация за 
неговото оспорване по Административно­
процесуалния кодекс (АПК).
1. Легално определение на индивидуалния 
административен акт съдържа чл. 21 АПК. 
Това определение е приложимо по силата 
на чл. 37, ал. 1 и 2 от Указа за прилагане на 
Закона за нормативните актове и в ЗЕ, който 
не дава различен смисъл на израза. 
2. Решението не е индивидуален админи-
стративен акт по смисъла на определението, 
както гласи оспорената част на разпоредбата, 
защото:
а. Освен за доставчика се отнася през до-
говора за общи условия и до всички негови 
клиенти (на едро или крайни – § 1, т. 27б, 27в 
и 27г ЗЕ), т.е. не до индивидуално определен(и), 
а до неопределен и неограничен кръг лица. 
Това се потвърждава косвено от изисквания­
та на чл. 36а, ал. 1 и 3 ЗЕ за оповестяване в 
средствата за масова информация и в интернет 
на искането за утвърждаване и на утвърдените 
нови пределни цени по договорите с клиенти-
те. Редът за издаване на решението е подобен 
на реда по чл. 77 и чл. 80 АПК за издаване 
на нормативните административни актове, а 
редът за съобщаване на решението – на този 
за съобщаване на общите административни 
актове – чл. 66, ал. 1 и чл. 72, ал. 1 АПК.  
И в двата случая за разлика от индивидуал-
ния административен акт оповестяването е 
до неограничен брой адресати.
б. Има нееднократно действие. То се при-
лага от влизането си в сила до прекратяване 
на действието си: за всички договори с нови 
клиенти; при всяка промяна от самия дос-
тавчик, за каквато той не е ограничен, на 
действащата цена, до тавана на пределната. 
3. Оспорената норма пряко противоречи 
на чл. 120, ал. 2 от Конституцията. Нейната 
цел всъщност е тъкмо да изключи правото 
на жалба по конституционния текст на засег-
натите от решението клиенти на доставчика.