Държавен вестник, бр. 90, 2003 г., стр. 78

С Т Р .  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  90
(2) Застрахователите могат да предлагат
доброволна застраховка за застрахователни
суми над тези по ал. 1.
(3) Когато застрахователна полица по доб-
роволно застраховане е сключена при условия-
та на тази наредба за по-големи застраховател-
ни суми от минималните по ал. 1, се счита, че
задължителната застраховка “Гражданска от-
говорност” е включена в нея.
(4) Минималният размер на застраховател-
ните премии по задължителната застраховка
“Гражданска отговорност” се определя със за-
повед на заместник-председателя на Комисия-
та за финансов надзор, ръководещ управление
“Застрахователен надзор”, която се обнародва
в “Държавен вестник”.
Чл. 10. (1) Застрахователната премия се за-
плаща еднократно, освен ако в застраховател-
ната полица е уговорено друго.
(2) При разсрочено плащане, ако се закъс-
нее със заплащането на разсрочените части от
премията, застрахователят може да прекрати
застрахователния договор не по-рано от 15 дни
от деня, в който застрахованият е получил пис-
мено предупреждение. Ако застрахованият пла-
ти разсрочената част от премията след прекра-
тяването на договора, застраховката се възста-
новява считано от нула часа на деня, следващ
плащането.
(3) Ако застрахователното събитие настъпи
преди да е изтекъл срокът на предупреждение-
то по ал. 2, застрахователното обезщетение се
дължи.
Чл. 11. (1) При настъпване на застрахова-
телно събитие, при което са причинени неиму-
ществени и имуществени вреди на трети лица,
застрахованият е длъжен в 7-дневен срок пис-
мено да уведоми застрахователя за събитието.
Уведомяването може да се извърши и от увре-
деното лице.
(2) Настъпването на застрахователно съби-
тие по задължителната застраховка “Граждан-
ска отговорност” се доказва със съответните
документи по Закона за движението по пъти-
щата, Правилника за прилагане на Закона за
движението по пътищата и Наредба № I-167
от 2002 г. за условията и реда за взаимодейс-
твие между контролните органи на Минис-
терството на вътрешните работи, застрахова-
телните компании и Агенцията за застрахо-
вателен надзор при настъпване на застрахо-
вателни събития, свързани с моторните пре-
возни средства (ДВ, бр. 103 от 2002 г.), с друг
документ, издаден от органите на Министер-
ството на вътрешните работи или на съдебна-
та власт. В документа ясно и обосновано следва
да се посочат обстоятелствата и причините за
настъпване на събитието.
(3) В случай на предявен иск към застрахо-
вания за доказване на събитието и неговата
отговорност, както и на размера на вредите, той
е длъжен да уведоми застрахователя най-късно
7 дни преди първото по делото съдебно заседа-
ние. Уведомлението трябва да съдържа данни
за датата, годината и номера на делото, пред
кой съд е насрочено и размера на иска. Застра-
хованият е длъжен да поиска привличане на
застрахователя в процеса.
Чл. 12. (1) При смърт или при телесни ув-
реждания на трети лица обезщетението се оп-
ределя от застрахователна медицинска коми-
сия към застрахователя на виновния водач или
по съдебен ред.
(2) Застрахователят назначава комисията
по ал. 1 и определя реда и начина на нейното
функциониране. При необходимост за доказ-
ване на събитието или при определяне разме-
ра на вредите в зависимост от характера на
уврежданията комисията използва и специа-
листи-експерти.
(3) За определяне размера на обезщетение-
то на застрахователя се представят следните
доказателства:
1. документ, удостоверяващ настъпването на
събитието;
2. акт за смърт;
3. болнични листове;
4. протокол на лекарската консултативна
комисия (ЛКК) или на териториална експерт-
на лекарска комисия (ТЕЛК);
5. удостоверение за наследници;
6. други необходими писмени доказателства
и обяснения, искани от комисията.
Чл. 13. (1) При нанесени имуществени вреди
огледите се извършват и обезщетението по заст-
раховката “Гражданска отговорност” се опреде-
ля от застрахователя на виновния застрахован.
(2) При частични вреди или при пълно уни-
щожаване на имущество обезщетението не може
да надвиши действителната стойност на увре-
деното имущество. Действителната стойност на
увреденото имущество се определя от експерт-
на комисия и не може да бъде по-голяма от
пазарната му стойност към деня на настъпва-
нето на събитието.
(3) Когато пътнотранспортното произшест-
вие е причинено от състав на моторно превозно
средство по смисъла на § 6, т. 20 от допълни-
телните разпоредби на Закона за движението
по пътищата, обезщетението се изплаща порав-
но от застрахователите, сключили застраховка
по отношение моторното превозно средство, ре-
маркето или полуремаркето.
(4) При вреди на моторни превозни средства
с българска регистрация, причинени на терито-
рията на Република България по вина на водач
на моторно превозно средство с чуждестранна
регистрация, Националното бюро на българ-
ските автомобилни застрахователи определя
реда, по който те се ликвидират по условията
на застраховката “Гражданска отговорност”.
(5) В случаите по ал. 4 водачът на увредено-
то моторно превозно средство е длъжен да се
обърне към застрахователя на виновния водач