Държавен вестник, бр. 95, 2014 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  95
ІІ. По т. 2 от решението
Конституционният съд е отбелязал в свое 
Решение № 18 от 1997 г. по к.д. № 12 от 1997 г., 
че „същевременно разпоредбата на чл. 120, 
ал. 2 in fine от Конституцията не изключва 
правото на съдилищата инцидентно да се про-
изнасят по нищожността на необжалваемите 
административни актове. Противното би озна-
чавало на порочни административни актове, 
например акт, издаден от некомпетентен орган, 
да се придава по-голям стабилитет, отколкото 
на закон, чиято противоконституционност 
може да бъде установена в производство 
пред Конституционния съд. В този смисъл и 
неатакуемостта на административните актове 
не е абсолютна“.
Косвеният (инцидентният) контрол за за-
конност от съда всъщност е допустим не само 
за нищожните поради липса на компетентност 
или форма необжалваеми административни 
актове, както смята настоящото решение, а 
за всяко противоречие с материалния закон 
в родовия смисъл на понятието, независимо 
дали то е основание за тяхната нищожност 
или за тяхната отменяемост. Достатъчно е 
актът да е обуславящ (преюдициален) като 
елемент от фактическия състав на спорно-
то право, което може да е гражданско или 
публично. Противното означава да се отнеме 
правото на съдебна защита не само спрямо 
необжалваемия административен акт, а спря-
мо всички обусловени от него субективни 
права, за които основанията за изключването 
є не важат, включително спрямо прогласе-
ната в чл. 7 от Конституцията отговорност 
на държавата за вреди, причинени от нейни 
органи или длъжностни лица.
Според нас тълкувателният отговор би 
следвало да гласи:
1. По чл. 120, ал. 2, предложение 2 от 
Конституцията Народното събрание може със 
закон изрично да посочва като необжалваеми 
пред съд от граждани и юридически лица само 
конкретни видове административни актове, 
индивидуализирани чрез разпоредените с тях 
права и и/или задължения.
2. Народното събрание може да посочва 
като необжалваеми пред съд всякакви видове 
административни актове освен тези, които 
засягат установени от Конституцията права 
и свободи на граждани и и/или юридиче­
ски лица. 
3. При посочването на административни 
актове като необжалваеми пред съд зако-
нодателят трябва да се съобразява с меж-
дународните договори, по които България 
е страна.
МИНИСТЕРСТВА  
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО  
НА ОКОЛНАТА СРЕДА  
И ВОДИТЕ
СПОРАЗУМЕНИЕ
между Министерството на околната среда и 
водите на Република България и Министер-
ството на околната среда и опазването на при-
родните ресурси на Грузия за сътрудничество 
в областта на опазването на околната среда
(Утвърдено с Решение № 709 от 17 октомври 
2014 г. на Министерския съвет. В сила от 
24 октомври 2014 г.)
Министерството на околната среда и водите 
на Република България и Министерството на 
околната среда и опазването на природните 
ресурси на Грузия, наричани по-нататък 
„Страните“,
Желаейки да насърчат и укрепят дву-
странното сътрудничество помежду си, за да 
спомогнат постигането на двете страни на 
националните и международните екологични 
цели и да подобрят състоянието на околната 
среда в двете страни,
Отчитайки географското положение на 
двете страни в Черноморския регион,
Вземайки предвид Конвенцията за опазва-
не на Черно море от замърсяване, подписана 
през 1992 г.,
Потвърждавайки техния взаимен интерес 
за опазване на околната среда на Черно море,
Действайки в съответствие с вътрешното 
законодателство на двете страни и общопри-
етите принципи на международното право в 
областта на околната среда,
Се споразумяха за следното: 
4. При посочването на административни 
актове като необжалваеми пред съд трябва да 
се спазва принципът на съразмерност между 
правото на защита срещу административния 
акт и целта на необжалваемостта.
5. Съдебната необжалваемост на админи-
стративния акт не изключва косвения (пре­
юдициалния) контрол над него, включително 
за съответствието му с материалния закон.
Конституционни съдии:  
Стефка Стоева
Георги Ангелов
7770