Държавен вестник, бр. 95, 2002 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  95
основание за разширение кръга на определени-
те от чл. 60, ал. 1 от Конституцията финансови
задължения—данъци и такси. Правенето на
отчисление на суми от придобити приходи не е
предвидено като задължение към държавата от
Конституцията. Ето защо без значение е, че
оспорената разпоредба предписва внасянето на
направените отчисления по бюджета на ММС.
Средства по него не могат да се набират чрез
постъпления, постъпващи по ред, който не е
основан на конституционни принципи.
Съдът счита, че заложеният в чл. 4, ал. 1 от
Конституцията принцип на правовата държава
изключва правото на законодателя да устано-
вява конкретни финансови тежести под форма-
та на скрити данъчни задължения, какъвто е
случаят с атакуваната разпоредба.
Проява на конституционните принципи за
правова държава и законност е спазване рам-
ките, в които е вменено с чл. 60, ал. 1 от Конс-
титуцията задължението за заплащане само на
данъци и такси, установени със закон, но не и
на каквито и да са отчисления от суми, реали-
зирани от позволена от закона дейност.
Правомощие на държавата за възлагане чрез
своите органи на спорното парично задълже-
ние не се съдържа и в разпоредбата на чл. 52,
ал. 3 от Конституцията, която и повелява да на-
сърчава развитието на спорта и туризма. Това
е така, защото предвиденото от Конституцията
задължение на държавата да “насърчава разви-
тието на спорта и туризма” не може да се обек-
тивира чрез налагане от нейни органи правене-
то на принудителни отчисления на суми от при-
добити от спортните организации приходи на-
ред със задължението за плащане на данък върху
тях, което фактически е направено с оспорена-
та законова разпоредба.
По изложените съображения нормата на чл. 57,
ал. 1, т. 2 3ФВС противоречи на разпоредбите на
чл. 4, ал. 1 и чл. 60, ал. 1 от Конституцията.
Това становище за противоконституцион-
ност на разпоредбата на чл. 57а, т. 2 ЗФВС на-
мира опора и в изразеното вече разбиране на
Конституционния съд по сходни случаи, което
е изразил с решения № 8 от 1997 г. по к.д. № 3 от
1997 г. и № 31 от 1998 г. по к.д. № 24 от 1998 г.
С оглед на изложеното и на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията Консти-
туционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна норма-
та на чл. 57а, т. 2 Закона за физическото възпи-
тание и спорта (обн. ДВ, бр. 58 от 1996 г.; изм.
и доп., бр. 53 от 1997 г.—Решение № 8 на Кон-
ституционния съд от 1997 г.; изм., бр. 124 от
1998 г., бр. 51 и 81 от 1999 г., бр. 53 от 2000 г.;
попр., бр. 55 от 2000 г.; изм., бр. 64 от 2000 г. и
бр. 75 от 2002 г.).
Председател: Христо Данов
53678
та на отчисления на суми от приходи от закон-
но осъществени трансферни сделки. Наред със
съществуващото задължение за плащането на
съответния данък върху приход от трансферна
сделка се вменява и задължението за правене
на отчисление от този приход в полза на бю-
джета на ММС.
Оспорената разпоредба няма конституци-
онна опора. Липсва конституционна норма, от
която да се извлече наличието на дадено пра-
вомощие на който и да е държавен орган да
възлага на физически и юридически лица дру-
ги финансови тежести, включително и за фи-
нансиране дейността за деца и юноши по съот-
ветния спорт, освен заплащането на данъци и
такси. Безспорно е, че именно такава финан-
сова тежест представлява оспореното задъл-
жение, вменено с чл. 57, т. 2 ЗФВС. Конститу-
ционната разпоредба създава единствено за-
дължение за плащане на данъци и такси, но не
и задължения за правене на отчисления от суми,
реализирани при извършването на разрешена
от закона дейност.
Доводът, че Конституцията не изключва
изрично възможността наред със задължение-
то за заплащане на установени със закон данъ-
ци върху получени приходи да се правят и от-
числения от тези приходи в полза на бюджета
на държавни органи, не може да придаде кон-
ституционосъобразен характер на атакувана-
та законова норма. В разпоредбата на чл. 60,
ал. 1 от Конституцията са изчерпателно посо-
чени финансовите задължения към държава-
та—данъци и такси. Това изключва възмож-
ността за разширяването на техния кръг. Меж-
ду тях не фигурира задължението, макар и ус-
тановено със закон, за правене на отчисления
на суми от придобити приходи от сделки, и то
наред с данъчното им облагане, което има кон-
ституционното си основание в чл. 60, ал. 1 от
Конституцията.
В тази връзка вмененото с атакуваната
разпоредба задължение за правене на спорни-
те отчисления не може и да бъде отъждестве-
но с регламентираното от чл. 60, ал. 1 от Кон-
ституцията задължение за плащане на данъци
и такси поради различната правна и икономи-
ческа характеристика на тези понятия. Дока-
то отчислението представлява отделяне на
парични средства с определено предназначе-
ние или още намаление, удържане от някаква
сума, то данъкът, както Конституционният съд
е имал вече възможност да поясни с Решение
№ 8 от 1997 г. по к.д. № 3 от 1997 г., е задължи-
телно плащане, определено едностранно от
държавата, съобразно доходите и имущества-
та на облагаемите лица.
Обстоятелството, че със закон е предвидено
да се правят отчисления от придобити приходи
от трансфери на спортисти и сумите да се отна-
сят от спортните организации в бюджета на
ММС, респективно в държавния бюджет, не дава