Държавен вестник, бр. 5, 2000 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 5
обществения ред и националната сигурност,
осъществява общото ръководство на държав-
ната администрация, ръководи изпълнението
на държавния бюджет, организира стопанисва-
нето на държавното имущество, ръководи и
осъществява вътрешната и външната полити-
ка на страната. Някои от тях са изрично посо-
чени в Конституцията, други не. Различни и
променливи са задачите, които изпълнителна-
та власт на всяка държава решава. В различни
моменти от живота на обществото се променят
и приоритетните въпроси, които следва да се
разрешават. Управлението на държавата е ди-
намична дейност на органите на държавно уп-
равление, поради което конституционният за-
конодател не е възприел идеята за стриктно
регламентиране на вида и броя на министерст-
вата, т.е. счел е за нецелесъобразно обстоятел-
ство конституционното регламентиране на всич-
ки административни органи. Разнообразните и
променящи се нужди на управлението са несъв-
местими с такъв подход. От тези съображения
е продиктувана необходимостта на Министер-
ския съвет като висш изпълнителен орган в
държавата да бъде призната възможност да
учредява и непредвидени в Конституцията ад-
министративни органи и със свои актове да
определя тяхното устройство и компетентност.
По силата на Конституцията министрите
като съставни органи на Министерския съвет
(чл. 108, ал. 1) представляват централни едно-
лични органи на изпълнителната власт със спе-
циална компетентност да ръководят, коорди-
нират и контролират държавната политика на
ръководените от тях министерства, като в из-
пълнение на тези си конституционни правомо-
щия издават правилници, наредби, инструкции
и заповеди (чл. 115).
Със Закона за администрацията (ДВ, бр. 130
от 1998 г., в сила от 6.XII.1998 г.) са уредени
структурата, основните принципи и организа-
ция на държавната администрация, както и пра-
вомощията на органите на изпълнителната
власт, тяхната структура и организация на дей-
ност. По силата на чл. 19 от същия закон орга-
ните на изпълнителната власт са разделени на
централни, в които се включват Министер-
ският съвет, министър-председателят, замест-
ник министър-председателите и министрите, и
териториални, включващи в себе си областни-
те управители и кметовете на общините. За ор-
гани на изпълнителната власт по силата на
чл. 19, ал. 4, т. 4 от този закон се считат и ръко-
водителите на държавни институции, създаде-
ни със закон или с постановление на Министер-
ския съвет, които имат функции във връзка с
осъществяването на изпълнителната власт.
С чл. 8, ал. 1 от Закона за физическото възпи-
тание и спорта провеждането на държавната
политика в областта на физическото възпита-
ние и спорта е възложено на Комитета за физи-
ческо възпитание и спорт. В ал. 2 на чл. 8 са
определени основните функции и правомощия
на комитета, измежду които е и правото му да
издава лицензии на спортни клубове, дружества
и федерации в предвидените от закона случаи.
В изпълнение на конституционно признати-
те му правомощия да създава, закрива и преоб-
разува държавни и административни органи и в
съответствие с разпоредбата на чл. 8, ал. 3
ЗФВС, даваща му правото да утвърждава струк-
турата и функциите на КФВС, с Постановление
№ 52 от 17.II.1997 г. Министерският съвет е пре-
образувал Комитета за физическо възпитание
и спорт в Комитет за младежта, физическото
възпитание и спорта (КМФВС) като специали-
зиран орган на Министерския съвет за провеж-
дане на държавната политика в областта на
физическото възпитание, спорта, младежката
дейност и по проблемите на децата и е закрил
Комитета за младежта и децата. С чл. 3, ал. 2 от
същото постановление е възложил на предсе-
дателя на КМФВС да внесе в Министерския съ-
вет проект на постановление за допълнение на
основните функции и задачи на комитета. В из-
пълнение на горното и на основание чл. 8, ал. 3
от Закона за физическото възпитание и спорта
на 2.IV.1997 г. Министерският съвет е приел Пос-
тановление № 136 от 1997 г., с което е опреде-
лил основните функции и задачи на КМФВС.
Наред с основните функции и задачи на ко-
митета законодателят в чл. 8, ал. 4 ЗФВС е де-
легирал на същия правото да издава наредби
и инструкции в сферата на провежданата от него
държавна политика. По силата на тази законо-
ва делегация и в съответствие с разпоредбата
на чл. 8, ал. 2, т. 3 и чл. 17, ал. 1 от закона Коми-
тетът за младежта, физическото възпитание и
спорта е издал Наредба № 2 от 1999 г. (ДВ, бр. 51
от 1999 г.) за лицензиране на спортните органи-
зации в Република България (§ 6 от преходните
и заключителните разпоредби на наредбата).
Не се възприема и тезата, че издаването на
Наредба № 2 от 1999 г. противоречи на чл. 2,
ал. 1, т. 11 от приложението към чл. 1 от Поста-
новление № 136 на Министерския съвет от
2.IV.1997 г. С цитираната норма е предвидена
възможността комитетът в качеството си на спе-
циализиран държавен орган в областта на фи-
зическото възпитание и спорта да разработва и
предлага на Министерския съвет проекти на
актове и програми за цялостното осигуряване
системата на физическото възпитание и спор-
та. Тази разпоредба не отнема възможността
на комитета самостоятелно в изпълнение на
чл. 8, ал. 4 ЗФВС да издава наредби и инструк-
ции като нормативни актове.
С оглед на горното твърденията на жалбо-
подателя, че наредбата като нормативен акт е
издадена от председателя на комитета в проти-
воречие с чл. 115 от Конституцията на Републи-
ка България, даваща единствено правото на
министрите да издават такива актове, и в про-
тиворечие на чл. 19, ал. 5 от Закона за админис-
трацията, даваща право на председателя на
КМФВС като орган на изпълнителната власт,