Държавен вестник, бр. 93, 2021 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
гарант за справедливост в едно свободно и 
демократично общество“, в становището се 
заявява, че „когато правото на личен живот 
се тълкува като право на обществено приз­
нание на изведен до крайност релативизъм 
на вътрешни усещания за действителността, 
това тълкуване минава границите на здравия 
разум“, тъй като би довело до резултат, при 
който „биологичните белези на пола следва 
да бъдат зачеркнати в името на вътрешното 
психическо възприятие на индивида“. Обръща 
се внимание, че „идеологическото отричане 
на иманентната същност на човека създава 
идейни разбирания за пол, брак, морал, сек-
суалност, етични ценности и наука, конкури-
ращи установените факти, история, традиции 
и религиозни разбирания“. В заключение д-р 
Костов излага, че „полът, мъжки или женски, 
е стабилна, непроменима и иманентна харак-
теристика на човешката личност, която има 
неизменни биологични, душевни/духовни и 
морално-етични измерения“.
Конституционният съд, след като обсъди 
доводите и съображенията, изложени в иска-
нето и в представените становища и правни 
мнения, за да се произнесе, съобрази следното:
I. Изходни положения
Преди да пристъпи към отговор на допус-
натия за разглеждане тълкувателен въпрос, 
съдът намира за необходимо да направи 
някои предварителни уточнения относно до-
пустимите предели на произнасянето му по 
настоящото дело във връзка с разглеждания 
конституционен проблем.
На първо място, в определението си за 
допускане на искането до разглеждане съдът 
вече е разяснил, че „в контекста на сложилата 
се нееднаква практика относно допустимостта 
и предпоставките за уважаване на подадена 
пред съд молба за промяна на вписаните в 
актовете за гражданско състояние данни на 
лице на основание неговата транссексуалност“ 
поставеният за разрешаване конституционен 
проблем по делото се свежда не до призна-
ване или отричане на правото на лицето да 
се самоопределя полово по един или по друг 
начин (не може да се постави под съмнение 
правото на човек да се чувства, живее и се 
изявява социално съобразно половата си 
идентичност, т.е. според усещането си за мъж 
или жена), а „единствено до обвързаността 
на държавата да зачете самоопределянето му 
към пол, различен от биологичния“. Тъкмо в 
този контекст съдът следва да упражни тълку-
вателното си правомощие, което налага при 
разглеждане на делото да се изясни значението 
на понятието „пол“ не като конституционен 
признак, въз основа на който не се допуска 
неравно третиране (не това е конституцион-
ният проблем според сезиращото искане), а 
да го разгледа в контекста на разбирането 
за пол, вложено в конституционната уредба, 
за която съдържанието на това понятие има 
обуславящо значение и която е релевантна 
за предмета на образуваното пред ОСГК на 
ВКС тълкувателно дело. Именно този подход 
е поставен в основата на тълкувателната 
дейност на Конституционния съд, при която 
тълкуването следва да се извършва в рамка-
та, очертана от поставените в искането кон-
кретни въпроси, и в този смисъл то винаги 
е свързано с определен контекст съобразно 
поставения за разрешаване конституционен 
проблем, с оглед на който се иска тълкуване 
на Основния закон (Решение № 8 от 2005 г. 
по к.д. № 7/2005 г.).
Следва да се има предвид, че Конститу-
цията използва термина „пол“ единствено 
в текста на чл. 6, ал. 2, но тази разпоредба 
сама по себе си не може да послужи като 
обяснение за вложеното в нея съдържание от 
конституционния законодател. Равенството на 
гражданите пред закона като основен консти-
туционен принцип, проявяващ се в забрана 
за произволно неравнопоставяне и повеля за 
равно третиране (Решение № 1 от 2005 г. по 
к.д. № 8/2004 г.) въз основа на половата при-
надлежност, е функция на разбирането за пол, 
което е обективирано в други разпоредби на 
Основния закон. Казано иначе, разпоредбата 
на чл. 6, ал. 2 от Конституцията забранява 
неравното третиране въз основа на пол, но 
не обяснява това понятие, чието съдържание 
по необходимост трябва да се изведе от други 
конституционни разпоредби, относими към 
поставения за разрешаване конституционен 
проблем, непосредствено свързан с личния 
и семейния статус на лицата. Във връзка с 
това следва да се съобрази, че в Основния 
закон понятието „пол“ има смислово прило-
жение и обуславя конституционния статус на 
физическите лица във връзка със семейните 
отношения и конкретно с институтите на 
брака, семейството и майчинството, за кои­
то е характерно, че отразяват българската 
народностна, духовна и културна традиция 
и имат пряко отношение към възпроизвод-
ството като естествен (биологичен) стремеж 
към продължаването на рода. Както е под-
чертано в Решение № 11 от 2020 г. по к.д. 
№ 15/2019 г., Конституцията представлява 
единство от правни конструкции и принципи, 
поради което тълкувателната дейност трябва 
да обхване и всяка друга конституционна 
разпоредба, имаща отношение към въпроса, 
чийто отговор се търси по тълкувателен път. 
Изложеното изисква тълкуването, което 
съдът извършва по настоящото дело, да не 
се ограничава с разпоредбите на чл. 6, ал. 2 
и чл. 46, ал. 1 от Конституцията, а поня-
тието „пол“ да бъде изяснено в цялостния