Държавен вестник, бр. 98, 2005 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  98
7. Сътрудничеството по този член може да
бъде отказано от съответната държава—страна
по конвенцията, когато се отнася до престъпле-
ние, което е извън обхвата на тази конвенция.
8. Разпоредбите на този член не могат да
бъдат тълкувани във вреда на правата на доб-
росъвестни трети страни.
9. Държавите—страни по конвенцията, след-
ва да разгледат възможностите за сключване
на двустранни или многостранни договори, спо-
разумения или спогодби за увеличаване на ефек-
тивността на международното сътрудничество,
осъществявано по силата на този член.
Член 14
Разпореждане с конфискувани облаги от
престъпление или имущество
1. Държавата—страна по конвенцията, кон-
фискувала облагите, придобити чрез престъпле-
ние, или друго имущество по реда на член 12 или
член 13, ал. 1 от тази конвенция, се разпорежда
с него в съответствие с вътрешното си законода-
телство и административни процедури.
2. В случаите, когато са предприети действия
въз основа на постъпила молба от друга държа-
ва—страна по конвенцията, в съответствие с член
13 от конвенцията, замолените държави, при спаз-
ване на вътрешното си законодателство и при
положение, че към тях е било отправено такова
искане, следва да разгледат приоритетно възмож-
ността конфискуваните облаги от престъпление
или друго имущество да бъде предоставено на
молещата страната, така че да послужи за обез-
щетяване на жертвите на престъплението или да
бъде върнато на законните собственици.
3. В случаите, когато държава—страна по
конвенцията, е предприела съответни действия
въз основа на молба, отправена от друга държа-
ва—страна по конвенцията, в съответствие с
чл. 12 и 13 от тази конвенция, тя може с особено
внимание да разгледа възможността за сключ-
ването на споразумения или спогодби относно:
а) превеждане изцяло или на част от стойност-
та на конфискуваните облаги от престъпление
или имущество или средствата, получени от тях-
ната продажба, по сметката, открита в съответс-
твие с член 30, ал. 2 в) от тази конвенция и в полза
на междуправителствени органи, специализира-
ни в борбата с организираната престъпност;
б) регулярно или еднократно разпределяне
конфискуваните облаги от престъпление или
имущество или средствата, получени от тяхна-
та продажба, между държави—страни по кон-
венцията, в съответствие с вътрешното им за-
конодателство и административни процедури.
Член 15
Юрисдикция
1. Всяка държава—страна по конвенцията,
приема необходимите мерки за установяване
на своята юрисдикция по отношение на прес-
тъпленията, предвидени в членове 5, 6, 8 и 23 от
тази конвенция, когато:
а) престъплението е извършено на нейна
територия; или
б) престъплението е извършено на борда на
плавателен съд, плаващ под флага на тази държа-
ва, или на борда на въздухоплавателно средство,
регистрирано по законите на същата държава по
време на извършване на престъплението.
2. В съответствие с член 4 от конвенцията
държава—страна по нея, може да установи юрис-
дикция по отношение на всяко такова престъп-
ление, когато:
а) престъплението е било извършено срещу
гражданин на тази държава;
б) престъплението е било извършено от граж-
данин на тази държава или от лице без граж-
данство, което обичайно пребивава на нейна
територия; или
в) престъплението е:
(i) едно от престъпленията, предвидени
в съответствие с член 5, ал. 1 от тази
конвенция и е било извършено извън
територията на страната, с оглед из-
вършване на тежко престъпление на
нейна територия;
(ii) едно от престъпленията, предвидени в
съответствие с член 6, ал. 1 б) (ii) от
тази конвенция и е било извършено
извън територията є с оглед извърш-
ване на престъпление на територията
є по член 4, ал. 1 а) (i) или (ii) или б) (i)
от конвенцията.
3. За целите на член 16, ал. 10 от конвенция-
та всяка държава—страна по нея, приема съот-
ветните мерки, необходими за установяване на
юрисдикцията є по отношение на престъпле-
нията, предвидени в тази конвенция, когато
лицето, за което се твърди, че е извършило та-
кова престъпление, се намира на нейна терито-
рия и не може да бъде екстрадирано единстве-
но на основание, че е неин гражданин.
4. Всяка държава—страна по конвенцията,
може също така да приеме съответните мерки,
необходими за установяване на юрисдикцията
є по отношение на престъпленията, предвиде-
ни в конвенцията, когато лицето, за което се
твърди, че е извършило такова престъпление,
се намира на нейна територия и не предстои
екстрадиция.
5. В случай че държава—страна по конвен-
цията, при упражняване на юрисдикцията си по
ал. 1 или 2 от този член бъде уведомена или
научи по друг начин, че една или повече други
държави—страни по тази конвенция, провеж-
дат разследване, наказателно преследване или
съдебен процес по един и същи случай, компе-
тентните им власти следва по целесъобразност
да проведат консултации една с друга с оглед
координиране на действията си.
6. Без да накърнява нормите на общото меж-
дународно право, тази конвенция не изключва
упражняването на наказателната юрисдикция
на държава—страна по конвенцията, въз осно-
ва на нейното вътрешно законодателство.