Държавен вестник, бр. 50, 2002 г., стр. 9

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
принципът: в случай на множествени травми злополу-
ката се класифицира по най-тежкото увреждане. Пози-
цията “множествени травми” се използва само в случа-
ите, когато уврежданията са с еднаква тежест.
Увредените части на тялото при трудовата злополу-
ка се описват и класифицират съобразно класификаци-
ята “Увредена част на тялото”. Класификацията дава
възможност за единствен избор, тоест трябва да бъде
избрана една част на тялото, по която да се класифици-
ра злополуката. В случаите, когато са увредени някол-
ко части на тялото, класифицирането се извършва по
тази част на тялото, която е най-сериозно увредена
(например ампутацията има приоритет пред счупване-
то на кост, а счупената кост от своя страна има приори-
тет пред раната и т.н.). Класифицирането може да ста-
не по множествени травми за случаите, описани в обяс-
нителните бележки и примерите към нея.
Последиците от злополуката  описват резултата от
злополуката, изразени чрез временната неработоспо-
собност (загубените дни от трудови злополуки), трайно
намалена или загубена работоспособност (инвалидност)
и смърт. Загубените дни от трудови злополуки предс-
тавляват броя календарни дни, когато пострадалият е
неработоспособен поради трудова злополука. При на-
личие на трайно намалена или загубена работоспособ-
ност (инвалидност) в резултат на трудовата злополука
се използват специфични кодове. В този случай дните,
загубени преди признаването на трайно намалена или
загубена работоспособност (инвалидност) или смърт,
не се вземат под внимание. И тази характеристика се
класифицира съобразно специална класификация “Пос-
ледици от злополуката”.
Особености на прилагането на класификациите,
характеризиращи трудовата злополука
Характеристиките място на злополуката, работно
място и вид работа описват обстоятелствата, при които
настъпва злополуката.
Различните етапи от събитието “злополука” се ре-
гистрират, като се използват три двойки променливи.
Злополуките често се състоят от поредица събития. При
тяхното разследване вниманието се фокусира върху точ-
ния момент, в който е настъпило увреждането. С оглед
на предотвратяване на трудовите злополуки описание-
то на момента, когато се е случило нещо необичайно, е
точно толкова важно, колкото и описанието на това,
какво е правил пострадалият по време на злополуката.
Трите двойки променливи, характеризиращи ета-
пите на събитието “трудова злополука”, са:
А. специфично физическо действие и материален
фактор, свързан със специфичното физическо дейст-
вие;
Б. отклонение от нормалните действия и материа-
лен фактор, свързан с отклонението;
В. начин на увреждане и материален фактор, причи-
нил увреждането.
Всяка двойка обединява действие и предмет/обект.
Така ССТЗ осигурява извънредно гъвкаво и точно ко-
диране благодарение на възможните многобройни ком-
бинации, без необходимост от необозрима сложна кла-
сификационна система за всеки етап. На всяко от трите
нива материалният фактор е кодиран, като се използва
единствената класификация на материалния фактор.
Това не означава, че един и същ материален фактор
трябва да бъде класифициран три пъти. В по-голямата
част от случаите материалните фактори, свързани със
специфичното физическо действие, отклонението или
начинът на увреждане, са различни. Това изисква раз-
личните материални фактори да бъдат идентифицира-
ни като различни. Необходимостта от анализ на причи-
ните и набелязването на мерки за недопускане на тру-
дови злополуки оправдава тази невинаги лесна работа.
А. “Специфичното физическо дeйствие” и свърза-
ния с това действие материален фактор описват какво
конкретно е правил пострадалият в момента на настъп-
ване на злополуката. Това действие е конкретно и точ-
но определено и е различно от вида работа, който дава
по-общо описание на вида работа или задача, която
пострадалият извършва по принцип.
Пример: докато почиства (вид работа—код 53), пос-
традалият се качва по (специфично физическо дейст-
вие—код 61) някакви стълби (материален фактор—
код 02.01).
Пример: докато произвежда мебели (вид работа—
код 11), пострадалият използва ръцете си, за да повдиг-
не (специфично физическо действие—код 51) парче
дърво (материален фактор—код 14.11).
Б. “Отклонението” от нормалното действие и мате-
риалният фактор, свързан с това отклонение, описват
необичайното събитие, водещо до злополуката. Откло-
нението не е събитие, което описва основната причина
за злополуката, нито пък се отнася до отговорността за
настъпване на злополуката. Отклонението описва само
необичайното събитие или последното звено от поре-
дица необичайни събития (отклонението от обичайни-
те правила за действие и поведение) при настъпване на
злополуката.
Пример: пострадалият пада (отклонение—код 51)
на някакви стълби (свързаният с това отклонение ма-
териален фактор е код 02.01).
Пример: пострадалият загубва контрол (отклоне-
ние—код 43) върху ръчната отвертка (свързаният с това
отклонение материален фактор е код 07.05).
В. “Начинът на увреждане” и свързаният с този начин
на увреждане материален фактор описват как постра-
далият влиза в контакт с материалния фактор, причи-
нител на увреждането. Описва точно какъв е начинът
на увреждане.
Пример: пострадалият пада и се удря (начин на ув-
реждане—код 31) на пода (материален фактор—
код 01.02).
Пример: пострадалият е ударен (начин на уврежда-
не—код 42) от падаща отвертка (материален фактор—
код 07.05).
Специфични особености при дефинирането на
материалния фактор
Има случаи, в които материалният фактор е един за
трите променливи, с които е свързан, но също така той
може да се променя за всеки случай (три различни
фактора). За всяка променлива е необходимо да се за-
пише най-уместният фактор, т.е. този, който позволява
обстоятелствата на злополуката да бъдат възстановени
най-точно и пълно и по начин, който е най-полезен от
гледна точка на бъдещо предотвратяване на злополу-
ките. Също така е необходимо да се съобразим и с пра-
вилата в указанията за използване на променливите:
материалният фактор на специфичното физическо дейс-
твие трябва да бъде тясно свързан със злополуката или
увреждането, факторът на отклонението трябва да бъде
най-близко във времето с контакта, причинил уврежда-
нето, и материалният фактор на начина на увреждане
трябва да бъде свързан с най-сериозното увреждане.
Съгласно тези критерии за разбирането и предотвратя-
ването на злополуките по-полезен е един “по-специфи-
чен” фактор, отколкото един по-общ.
В някои случаи няма материален фактор, който да
бъде отбелязан или кодиран. Например продавач стои
прав и се обръща, за да обслужи клиент, но движението
му причинява вътрешна травма и го оставя в състояние
да не може да се движи. Това е случай на увреждане без
външна причина. Пострадалият се е наранил без ника-
къв контакт или повдигане на тежести. Следователно
това е движението на пострадалия (специфично физи-
ческо действие—“движение на място”—код 67), резул-
татът от което е изразен във вид на отклонение (“при
извиване, обръщане, завъртане”—код 74), водещо до
контакт—начин на увреждане (“физическо натоварва-
не—върху скелетно-мускулната система”—код 71). За
никоя от тези три променливи няма материален фак-
тор и код 00.01 “няма материален фактор” трябва да
бъде отбелязан за всеки от тези три фактора.