Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
РЕШЕНИЕ № 13199  
от 5 декември 2016 г. 
по административно дело № 4267 от 2016 г.
Върховният административен съд на 
Република България – седмо отделение, в 
съдебно заседание на двадесет и седми сеп-
тември две хиляди и шестнадесета година в 
състав: председател: Ваня Анчева, членове: 
Даниела Мавродиева и Калина Арнаудова, 
при секретар Боряна Георгиева и с участието 
на прокурора Владимир Йорданов изслуша 
докладваното от съдията Даниела Мавродиева 
по адм. дело № 4267/2016.
Производството е по реда на чл. 185 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК). 
Образувано е по жалба на сдружение „На-
ционално сдружение на частните болници“, 
сдружение „Център за защита правата в здра-
веопазването“, „Сдружение на общинските 
болници в България“ и сдружение „Българска 
болнична асоциация“ срещу Наредба № 3 
от 27.01.2015 г. за утвърждаване на общи 
медицински стандарти по хирургия, невро-
хирургия, гръдна хирургия, кардиохирургия, 
съдова хирургия, детска хирургия и лицево-
челюстна хирургия, издадена от министъра 
на здравеопазването (обн., ДВ, бр. 11 от 
10.02.2015 г.; изм., бр. 72 от 18.09.2015 г., в 
сила от 1.01.2016 г.). В съдебно заседание е 
заявено, че се обжалва наредбата с всички-
те є изменения, включително и последното 
изменение в ДВ, бр. 37 от 17.05.2016 г.
Жалбоподателите поддържат оплаквания за 
незаконосъобразност на оспорения подзаконов 
нормативен акт в неговата цялост поради не-
съответствие на съдържанието на наредбата с 
предмета и обхвата на законовата делегация по 
чл. 6 от Закона за лечебните заведения (ЗЛЗ), 
липса на форма във връзка с изискването 
на чл. 10 от Закона за нормативните актове 
(ЗНА), нарушение на правилата на чл. 26 и  
28 ЗНА и противоречие с чл. 3 от Закона за 
ограничаване на административното регу-
лиране и административния контрол върху 
стопанската дейност (ЗОАРАКСД). Претен-
дира се отмяна на обжалваната наредба и 
присъждане на разноски. 
Ответникът – министърът на здравеопазва-
нето, чрез пълномощника си по делото – юрк. 
Денчева, отрича допустимостта на жалбата, 
а при условията на евентуалност излага съо-
бражения за нейната неоснователност. Прави 
възражение за прекомерност на претендира-
ните от сдруженията разноски за адвокатско 
възнаграждение.
Представителят на Върховната администра-
тивна прокуратура дава заключение за допус-
тимост и за неоснователност на оспорването.
Настоящият съдебен състав на Върховния 
административен съд – седмо отделение, 
намира подадената жалба за процесуално 
допустима по следните съображения: 
По силата на чл. 186, ал. 1 АПК правото 
на оспорване на подзаконов нормативен акт 
принадлежи на гражданите, организациите и 
органите, чиито права, свободи или законни 
интереси са засегнати или могат да бъдат 
засегнати от него или за които той поражда 
задължения. Следователно задължителна 
предпоставка за допустимост на оспорването 
на наредбата е наличието на правен интерес 
от търсената съдебна защита. Видно от Тъл-
кувателно решение № 2 от 12.02.2010 г. по 
тълк. дело № 4/2009 г. на Общо събрание на 
колегиите на Върховния административен 
съд, съсловните (браншовите) организации и 
другите юридически лица с нестопанска цел 
могат да оспорват подзаконови нормативни 
актове при наличието на правен интерес, 
обоснован от предмета на дейност и целите, 
за които са създадени. В случая иницииралите 
съдебен контрол неправителствени организа-
ции са юридически лица с нестопанска цел, 
създадени в обществена полза, чиито предмет 
на дейност и основни цели обуславят извод 
за наличие на правен интерес от заявеното 
оспорване. Развивайки обществена дейност в 
областта на усъвършенстване на българското 
здравеопазване, включително посредством 
подобряване на нормативната база, защита 
правата на пациенти, граждани и организа-
ции в сферата на здравеопазването, защита 
на честната конкуренция между лечебните 
заведения, осигуряване на оптимални условия 
за предоставяне на здравни услуги в Бълга-
рия и успешно функциониране на лечебните 
заведения, развитие на общинските болници 
и повишаване достъпността на обслужваното 
население до по-високо ниво на специализи-
рани медицински дейности, подобряване на 
медицинското обслужване и др., оспорващите 
сдружения имат качеството на активно ле-
гитимирани субекти, поради което жалбата 
им срещу подзаконовия нормативен акт е 
процесуално допустима. 
Обстоятелството, че наредбата е изменена 
след подаване на жалбата, не оставя послед-
ната без предмет, тъй като са изменени само 
отделни разпоредби от приложението към 
наредбата, а не е отменена цялата наредба. От 
друга страна, жалбоподателите са заявили, че 
оспорват наредбата с всичките є изменения, 
последвали след подаване на жалбата, т.е. 
обжалва се наредбата в редакцията є към 
датата на съдебното заседание. 
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна. 
Наредба № 3 от 27.01.2015 г. за утвърждаване 
на общи медицински стандарти по хирургия, 
неврохирургия, гръдна хирургия, детска хи-
рургия, пластично-възстановителна хирургия 
и естетична хирургия и лицево-челюстна 
хирургия е издадена от министъра на здраве-
опазването на основание чл. 6, ал. 1 ЗЛЗ. По 
делото са изготвени и предварително публично