Държавен вестник, бр. 99, 2011 г., стр. 84

СТР.  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
Съдът не счита, че със закон може да бъде 
ограничавано правото на субектите по чл. 150 
от Конституцията да го сезират.
В становището на Министерския съвет, как­
то и в становищата на министъра на вътрешните 
работи и министъра на регионалното развитие 
и благоустройството, се привеждат аргументи 
по основните оплаквания и се поддържа, че 
те, както и цялото искане, са неоснователни. 
В становището на новоизбраните президент 
и вицепрезидент Росен Асенов Плевнелиев и 
Маргарита Стефанова Попова се заключава, че 
не е възможно в едни нормални демократични 
избори, както при всяко човешко дело, да няма 
пропуски и нарушения и се прави позоваване 
на практиката на Конституционния съд за това, 
че от решаващо значение при преценката за 
законност на произведени избори е дали по 
делото ще се установят толкова съществени 
и многобройни нарушения на закона, които 
да мотивират у Съда убеждението, че ако не 
бяха се случили, изборният резултат щеше да 
бъде друг. Централната избирателна комисия 
в представеното си становище аргументира 
по всички оплаквания и пледира искането да 
бъде оставено без уважение. Институтът за 
развитие на публичната среда застъпва про­
тивно становище – изцяло подкрепя искането 
и аргументите му. Институтът за модерна 
политика в аналитичното си становище взема 
отношение към допустимостта на искането 
(в положителен смисъл), разглежда консти­
туционното понятие „законност на изборите“ 
в светлината на Конвенцията за защита на 
правата на човека и основните свободи, взема 
отношение по отделните оплаквания, като 
прави хипотетична оценка за вероятна тежест 
на изборни нарушения.
С определение от 8.12.2011 г. Конституци­
онният съд е приел писмените доказателства, 
представени в изпълнение на определението 
му от 24.11.2011 г., произнесено по искането 
на 71 народни представители, сезирали Съда 
по настоящото конституционно дело, и е от­
хвърлил допълнителното искане на вносите­
лите на искането и на Института за модерна 
политика за събиране на доказателства.
Конституционният съд, след като обсъди 
доводите и съображенията, изложени в иска­
нето и в становищата на страните, както и 
представените писмени доказателства, за да 
се произнесе, взе предвид следното:
І
Конституционният съд проверява законност­
та не само на президентски избори (чл. 149, 
ал. 1, т. 6 от Конституцията), но и законността 
на парламентарни избори – цялостно и частич­
но (съответно чл. 66 и чл. 149, ал. 1, т. 7 от Кон­
ституцията). За оспорването на парламентарни 
избори обаче Конституцията не предвижда 
срок. Обстоятелството, че за оспорването на 
президентски избори е предвиден едномесечен 
срок, но не в закон, а в Конституцията (чл. 93, 
ал. 6), свидетелства за значимостта, която 
самата Конституция им придава. Държавният 
глава изразява стабилността и континюитета 
на държавата. В този смисъл изборът на нов 
президент се осъществява в рамките на ман­
дата на действащия, предсрочно овакантеният 
пост на президента се заема от вицепрезидента, 
който встъпва в длъжността на президента 
до края на започнатия президентски мандат, 
т.е. в Конституцията е заложено класическото 
правило за изключване на interregnum – „нито 
един ден без държавен глава“ като символ на 
държавността.
Конституционният срок за избиране на нов 
президент и вицепрезидент е строго определен 
(чл. 93, ал. 5) – не по-рано от 3 месеца и не 
по-късно от 2 месеца преди изтичане на срока 
на пълномощията на действащия президент. 
Този срок е характеризиран от Конституци­
онния съд като „повеля на Основния закон, 
която трябва стриктно да се спазва“ (Решение 
№ 18 от 1996 г. по к.д. № 22 от 1996 г.). Това 
заключение важи и за едномесечния срок 
по чл. 93, ал. 6 от Конституцията, в който 
конституционният спор за законността на 
президентските избори трябва да е решен 
по същество, т.е. да е приключил. Краткият 
срок, окончателността и безспорността на 
изборния резултат укрепват стабилността на 
държавата в условията на конституционната 
демокрация. Фиксирането в Конституцията 
на такъв едномесечен срок само за оспорени 
президентски избори несъмнено се отразява 
на производството пред Конституционния 
съд и в съответствие с изискването за кон­
центрация на съдебното производство налага 
на производството пред Конституционния съд 
по чл. 149, ал. 1, т. 6 от Конституцията осо­
бено голяма експедитивност при събирането 
на доказателства и разглеждането на спора.
ІI
1. По доводите за нарушения, свързани с 
образуването на избирателните секции
В искането се твърди, че активното избира­
телно право на гражданите е било ограничено 
поради незаконосъобразното формиране на 
избирателни секции, които включват повече 
от 1000 избиратели (нарушение по чл. 72, ал. 1 
ИК). Същевременно вносителите на искането 
приемат констатациите на експертизата по 
к.д. № 10 от 2009 г. (Решение на КС № 2 от 
2010 г.), че в рамките на законоустановената 
продължителност на изборния ден могат да 
гласуват до 936 избиратели. Съдът съобразява, 
че тази норма (936) е била възприета при ос­
порването на законността на парламентарни 
избори, а при комбинирани избори нейното