Държавен вестник, бр. 74, 2002 г., стр. 52

С Т Р .  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  74
РЕШЕНИЕ № 7277
от 18 юли 2002 г.
по административно дело № 3901 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Ве-
нета Марковска, Дима Йорданова, Славка Най-
денова, Ангел Калинов, при участието на сек-
ретар-протоколиста Нина Спасова разгледа
административно дело № 3901 по описа на Вър-
ховния административен съд—петчленен със-
тав, за 2002 г., докладвано от съдията Славка
Найденова.
Производството по делото пред петчленния
състав на Върховния административен съд е
по чл. 125, ал. 2 от Конституцията на Републи-
ка България, по чл. 5, т. 1, по чл. 8, предложе-
ние първо и чл. 23 от Закона за Върховния ад-
министративен съд.
Образувано е по жалба на Катина Влади-
мирова Бончева от Пловдив и по жалба на
“Асоциация за европейска интеграция и пра-
ва на човека”—Пловдив, против чл. 11, ал. 2,
т. 5 и чл. 26, ал. 2, т. 5 от Наредбата за образу-
ване на цените и тарифите на топлинната
енергия, приета с Постановление № 53 на
Министерския съвет на Република България
от 6.III.2002 г., обнародвано в “Държавен вес-
тник”, бр. 27/15.III.2002 г. В жалбата се разви-
ват оплаквания за незаконосъобразност на
наредбата в атакуваните є части като приета
в противоречие на чл. 20, ал. 2 от Закона за
енергетиката и енергийната ефективност и на
чл. 9, ал. 1 от Закона за нормативните актове
и се иска наредбата в същата част да се отме-
ни. В жалбата се развиват доводи, че атакува-
ните текстове представляват неясни величи-
ни, които се включват в  уравненията за изчис-
ляване на началната цена за мощност, образу-
вана от енергийните и  топлопреносните пред-
приятия, на топлинна енергия, като поради това
размерът им ще се определя едностранно и без-
контролно от  предприятията и на практика
поставя цената, плащана от крайния потреби-
тел, в зависимост от волята на производителя,
като не се гарантира обективност, а всъщност
се стимулират субективизмът и произволът при
ценообразуването на топлинната енергия. Раз-
вива се довод и че  така формулирани, атакува-
ните разпоредби  са неясни.
Ответникът по делото—Министерският съ-
вет на Република България, чрез процесуални-
те си представители изразява становище, че
жалбата е неоснователна и че не са налице ос-
нованията за обявяване на незаконосъобраз-
ността на  наредбата в атакуваната є част и
моли жалбата да се отхвърли. Подробни съоб-
ражения са развити в писмени бележки, съг-
ласно които доводите в жалбата относно об-
жалваните текстове на чл. 11, ал. 2, т. 5 и чл. 26,
ал. 2, т. 5 от наредбата не съответстват на дейс-
твителните факти, като понятието “други раз-
ходи” има събирателен характер, които не биха
могли да се конкретизират в наредбата поради
многообразието и спецификата на дейността
на различните енергийни предприятия като са-
мостоятелни правни субекти. Като такива раз-
ходи се сочат застраховки, телефонни и пощен-
ски услуги, одит, охрана, работно облекло,
наеми, местни данъци и такси, канцеларски
материали и др.п. и поради това всяко предп-
риятие добавя към основните групи разходи и
такива, които произтичат от изискванията за
индивидуалния му сметкоплан. Прави се въз-
ражение, че Държавната комисия за енергий-
но регулиране предлага проекта за наредба пред
МС, както и утвърждава образуваните от енер-
гийните предприятия цени, има право да за-
дължава същите да преработят цените, от ко-
ето следва, че те не са безконтролни.
По делото не са конституирани заинтере-
сувани страни по реда на чл. 21 ЗВАС, тъй
като не е поискано по съответния ред встъп-
ване в процеса на други органи, независимо
че Върховният административен съд е из-
пратил съобщение за встъпване в процеса на
Министерството на енергетиката и енергий-
ните ресурси и на Държавната агенция за
енергийно регулиране.
Върховният административен съд, в насто-
ящия петчленен състав, след като прецени до-
водите на страните и представените доказа-
телства, приема следното:
Жалбата е процесуално допустима. Пред-
мет на съдебния контрол са текстове от под-
законов нормативен акт, насочен към нео-
граничен кръг адресати, поради което правен
интерес от обжалването му имат всички фи-
зически и юридически лица, включително и
техни сдружения под различна форма, които
считат, че  атакуваните норми противоречат
на норми от акт  от  по-висока степен, без да
е необходимо да се доказва наличието на пряк
и личен интерес. Подаването на жалба срещу
подзаконов нормативен акт не е ограничено
със срок, тъй като съгласно чл. 13, ал. 1 ЗВАС
жалба срещу нормативен акт се подава без
ограничение във времето.
Разгледана по същество, жалбата е основа-
телна по следните съображения:
Процесната наредба е приета на основание
чл. 20, ал. 1 от Закона за енергетиката и енер-
гийната ефективност, съгласно който Министер-
ският съвет определя задължителни правила за
образуване и прилагане на цените и тарифите на
електрическата и на топлинната енергия и на
природния газ по предложение на комисията.
Има се предвид Държавната комисия за енер-
гийно регулиране като орган към Министерс-
кия съвет. Процедурата по предложението на
проект за наредбата и приемането є с Постанов-
ление № 53 от 2002 г. на Министерския съвет е
спазена, издадена е от компетентния орган и при
наличие на законова делегация за това.