Държавен вестник, бр. 93, 2011 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
ІІ. Относно същността на Висшия съдебен 
съвет
Висшият съдебен съвет (ВСС) е консти­
туционно създаден, специфичен колективен 
административен орган на съдебната власт, 
чиято основна цел е да осигурява независи­
мостта є. По Конституция той е създаден, за 
да осъществява кадровата политика в самос­
тоятелната съдебна власт. Висшият съдебен 
съвет е специфичен съдебен орган с точно 
определени административни и организаци­
онни правомощия, от които става ясно, че 
не е правосъден, а висш административен 
орган, в който смисъл вече се е произнесъл 
Конституционният съд с Решение № 8 от 
1994 г. по к. д. № 9 от 1994 г. 
Висшият съдебен съвет не е нов орган в 
българската правосъдна система, като за пръв 
път орган с такова наименование е създаден 
през 1910 г. към министъра на правосъдието 
като консултативен орган за решаване на 
кадровите въпроси на съдебната система. 
Цялостната идея, свързана със създаването 
на ВСС с Конституцията от 1991 г., видно от 
стенографските протоколи от заседанията на 
VІІ Велико Народно събрание и на Комисията 
за изработване на проекта за Конституция, е 
избирането на съдиите, прокурорите и сле­
дователите да става по един и същи начин 
от един кадрови колективен орган в самата 
съдебна власт. 
Второто съществено конституционно пра­
вомощие на ВСС е да приема проекта на 
бюджет на съдебната власт (чл. 130, ал. 6, 
т. 4 от Конституцията), което също е гаран­
ция за отстояване на нейната независимост. 
Другите правомощия на съвета, уредени на 
конституционно ниво в чл. 130, ал. 6 и 7, са 
по-скоро от технически характер – да орга­
низира квалификацията на съдиите, проку­
рорите и следователите, да определя обхвата 
и структурата на годишните доклади, да ги 
изслушва, приема и внася в Народното събра­
ние. По Закона за съдебната власт той има 
и други правомощия – например определя 
съдебните райони.
Висшият съдебен съвет пряко обслужва 
функционирането на съдебната система, а не 
я ръководи, каквато е например ролята на 
Министерския съвет в изпълнителната власт. 
Той по Конституция няма управленски или 
ръководни правомощия по отношение съди­
ите, прокурорите и следователите, които са 
независими при изпълнение на функциите 
си от останалите две власти и от Висшия 
съдебен съвет, като контролът върху актовете 
им се осъществява от по-горната инстанция. 
Неслучайно глава шеста от Конституцията е 
с наименование „Съдебна власт“, а не „Висш 
съдебен съвет“, който е уреден едва в чл. 130 
от Основния закон, след уредбата на съдили­
щата, прокуратурата и следствените органи. 
Независимо от това ВСС като кадрови орган 
заема съществено място сред органите на 
съдебната власт, поради което той трябва 
да бъде независим и да не бъде подлаган на 
външен натиск от страна на законодателната 
или изпълнителната власт. 
С приемането на втория по ред цялостен 
Закон за съдебната власт през 2007 г. се внесе 
съществена промяна в дейността на ВСС, кой­
то стана постоянно действащ орган. Промяна 
настъпи и в статуса на изборните членове на 
съвета, които трябва да напуснат заеманата 
длъжност и да преминат на работа по трудо­
во правоотношение в съвета. Членовете на 
ВСС, избрани от съдебната квота, с факта 
на избора им изгубват качеството на съдии, 
прокурори и следователи за времето на ман­
дата им. Функциите, които те осъществяват 
като членове на съвета, са присъщи на тези в 
администрацията, независимо че се касае до 
администриране в съдебната система. Поради 
това и чл. 28 ЗСВ предвижда след изтичане 
на мандата им те да бъдат възстановени на 
заеманите от тях длъжности преди избора. 
В светлината на изложеното Конституци­
онният съд е на мнение, че ВСС е органът за 
кадрово обезпечаване на съдебната система с 
цел осигуряване нейната независимост. „Ос­
новополагащ принцип е, че съдебната власт е 
независима – чл. 117, ал. 2 от Конституцията. 
Една от гаранциите на тази независимост е 
правото є сама да назначава, понижава, пре­
мества и освобождава от длъжност съдиите, 
прокурорите и следователите“ (вж. Решение 
№ 8 от 1994 г. по к. д. № 9 от 1994 г.).
ІІ.1. Относно достъпа на членовете на Вис­
шия съдебен съвет до класифицирана информа­
ция – чл. 26а ЗСВ
Оспорената разпоредба на новия чл. 26а 
ЗСВ предвижда членовете на ВСС да пред­
приемат необходимите действия за получаване 
на достъп до класифицирана информация и 
въвежда забрана член на съвета, който не е 
получил разрешение за достъп, да участва в 
заседанията, когато се обсъждат материали 
и документи, съдържащи класифицирана ин­
формация, и да не се запознава с тях.
Според вносителите на искането със съз­
даването на чл. 26а ЗСВ органите на изпъл­
нителната власт ще определят кои членове 
на съвета могат да участват при приемането 
на определени решения, защото преценката 
за предоставяне на достъп е напълно субек­
тивна и не подлежи на контрол, поради което 
разпоредбата противоречи на принципите на 
правовата държава по чл. 4, ал. 1, на чл. 8, 
129 и 130 от Конституцията.