Държавен вестник, бр. 53, 2012 г., стр. 59

БРОЙ  53	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  59  
Доскоро осигурителното право се свеждаше 
само до общественото осигуряване. Неговият 
предмет обаче се разшири с включването и на 
здравното осигуряване. Това е нов дял на осигу­
рителното право, който се обособи с приемането 
през 1998 г. на Закона за здравното осигуряване 
(ЗЗО) и на други закони. Здравното осигуряване 
включва както задължителното, така и добровол­
ното здравно осигуряване, всяко от които има 
свой специфичен механизъм за осъществяване 
(чл. 4 – 80, чл. 81 – 99н и чл. 100 – 102 ЗЗО).
Различни са и финансовите източници на 
социалното подпомагане и на здравното осигу­
ряване. Разходите за здравното осигуряване се 
набират в специални здравни фондове. В тяхното 
набиране със свои вноски участват осигурените 
лица, осигурителите и държавата. Вноските се 
дължат върху точни актюерски изчисления, а 
средствата, необходими за осъществяването на 
социалното подпомагане, са изцяло бюджетни. 
Лицата, които се ползват от тях, не участват 
пряко в набирането им.
Здравното осигуряване има своето дълбоко 
основание в Конституцията. Две са опорните му 
точки в Основния закон: принципът на социал­
ната държава (абз. 5 от преамбюла) и правото 
на здравно осигуряване (чл. 52, ал. 1 и 2 от 
Конституцията). Към тях могат да се прибавят 
и няколко решения на Конституционния съд.
Правото на здравно осигуряване е основно 
право и това се определя от конституционната 
му уредба и от значението му за живота на 
гражданите. То е неотменимо право (чл. 57, ал. 1 
от Конституцията) и не може да бъде премах­
вано с последващ законодателен акт. Неговото 
съществуване следва пряко от Конституцията 
като върховен закон и от непосредственото 
действие на нейните разпоредби (чл. 5, ал. 1 
и 2 от Конституцията).
ІV. 
Под финансово устройство се разбира по­
лучаването, съхраняването и изразходването 
на паричните средства, които осигуряват 
финансовото осъществяване на здравното 
осигуряване. При разходопокривната система 
приходите се набират преди всичко от плаща­
ните осигурителни вноски, както и от други 
постъпления. По силата на фондовия принцип 
те се характеризират със специфичните за 
всеки от тези фондове източници, от които се 
набират финансовите средства, и специфичните 
цели, за които се изразходват. Недопустимо е 
отклоняването на средства, предназначени за 
един фонд, и тяхното насочване за друг фонд. 
В това се изразява „автономията“ на отделните 
осигурителни фондове, въведена по модела на 
европейските законодателства.
В мотивите на свои решения Конституцион­
ният съд на няколко пъти прави разграничение 
между бюджетни средства и средства с целево 
предназначение. И това не е случайно и не е 
лишено от основание, доколкото е различен 
правният режим на двата вида средства. И това 
са различия както от гледна точка на набиране­
то, така също и при разходването им (Решение 
№ 14 от 2000 г. по к.д. № 12 от 2000 г.).
Върху осигурителните вноски се изгражда 
и задължителното здравно осигуряване, без 
които то е немислимо. Те са основният приход 
в неговия бюджет. Осигурителните вноски се 
правят в публични фондове, каквито са тези на 
здравното осигуряване. Между тях и данъчните 
задължения има много общи черти и множество 
различия. И едните, и другите обаче са обявени 
за публични вземания (чл. 162, ал. 2, т. 1 ДОПК). 
И това е направено, за да се осигури тяхното 
събиране, а не да се приравнят по правната си 
природа (Решение № 14 от 2000 г. по к.д. № 12 
от 2000 г.).
Здравното осигуряване се изгражда на фон­
дов принцип, което означава, че паричните 
средства, които то набира, са от точно опреде­
лени източници. Те се използват за определени 
плащания и това са осигурителни престации. 
В становището на КНСБ се сочи, че в чл. 23 
ЗЗО е записано, че в здравната каса приходите 
се събират предимно от осигурителните вноски 
на здравноосигурени лица и се разходват само 
за медицинска помощ на същите (чл. 45 ЗЗО). 
То обаче не се отнася за медицинските услуги 
на здравнонеосигурени лица, както се случва 
при част от дейностите, заплащани от Минис­
терството на здравеопазването. Според КНСБ е 
недопустимо отнемането от бюджета на НЗОК 
на средства, които са с целево предназначение 
за здравноосигурени лица.
Фондовата организация на здравноосигу­
рителните средства намира бюджетен израз в 
наличието на отделен бюджет на съответния 
фонд и приемането му с отделен закон. Добро­
волното здравно осигуряване пък се осъществява 
от осигурителните дружества, чиито финансови 
средства са организирани на същия принцип. 
Държавното управление върху здравното осигу­
ряване има изключително важно значение. То е 
държавна дейност и служи за удовлетворяване 
на основно право на гражданите. Участието 
на държавата в управлението на здравното 
осигуряване е и приемането на закона за бю­
джета на НЗОК, отчитане на изпълнението му, 
упражняването на контрол от Сметната палата 
върху изпълнението на бюджета и др. (чл. 5, 
ал. 1, т. 2 и 3 от Закона за Сметната палата и 
чл. 29, 30 и 70 ЗЗО). И накрая, участието на 
държавата в доброволното здравно осигуряване 
се осъществява чрез надзора, който упражнява 
Комисията за финансов надзор върху дейността 
му (чл. 91 – 99н ЗЗО). Формите, които се из­
ползват за натрупване на финансови средства, 
се определят от икономическите категории и 
от обективните закономерности в развитието на 
икономиката. Специално място при тях заемат 
фондовете, които са форма за натрупване на 
средства в системата на финансите и обособя­
ването на тези средства с оглед на определена 
цел. Същността на фонда може да се определи 
като свързване на дадена категория източници 
на финансови средства с дадено направление за 
тяхното разходване. Важно е да се подчертае, че 
приходите, които се свързват с него, са ресурси 
само на фонда и за други цели те не могат да