Държавен вестник, бр. 102, 2025 г., стр. 9

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
национален референдум, и да отклонява 
предложение, направено от субект, овластен 
със закон, и че това правомощие по силата 
на чл. 84, т. 5 от Конституцията принадлежи 
единствено на Народното събрание.
Въпросът, който е повдигнат от президента 
и е приет за разглеждане с определението от 
10.06.2025 г., е различен. Той е по искане за 
тълкуване на чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 84, 
т. 5 от Конституцията във връзка с отговор на 
следния въпрос: Съобразно конституционните 
си правомощия разполага ли председателят 
на Народното събрание с компетентност да 
преценява изискванията, при които е допусти­
мо произвеждане на национален референдум, 
като отклонява предложение, направено от 
субект, овластен със закон? Така поставе­
ният въпрос засяга само конституционните 
правомощия на председателя на Народното 
събрание, но не и правомощията му да пре­
ценява уредените в закон изисквания, които 
произтичат от Правилника за организацията и 
дейността на Народното събрание и от Закона 
за пряко участие на гражданите в държавната 
власт и местното самоуправление. Вън от 
всякакво съмнение е, че произтичащите от 
Конституцията правомощия на председателя 
на Народното събрание са различни от тези, 
уредени в посочените нормативните актове 
от по-ниска степен.
Конституционните разпоредби, чието тъл­
куване се иска във връзка с поставения въп­
рос, са ясни и недвусмислени. Те не оставят 
място за съмнение относно правния статус 
на Народното събрание и неговия председа­
тел, най-малкото защото отношенията между 
Народното събрание и този негов орган са 
предмет на уредба в Правилника за органи­
зацията и дейността на Народното събрание. 
Конституцията урежда само правомощията на 
председателя, които обезпечават функциони­
рането на Народното събрание като държавен 
орган, осъществяващ законодателната власт.
Член 84, т. 5 от Конституцията установява 
изключителното правомощие на Народното 
събрание да приема решение за произвеж­
дане на национален референдум. Без такова 
решение национален референдум не може да 
бъде произведен. От тази разпоредба обаче не 
следва, че единствено Народното събрание в 
пленарния си състав може да преценява не 
само основателността, но също и редовността 
и допустимостта на исканията за произвеждане 
на национален референдум.
Редовността и допустимостта на отправено 
искане са предпоставки то да бъде разгледано 
по същество. Това обяснява съществуващата 
практика ръководителят на сезирания орган 
или докладчикът по делото да преценява 
съответствието на отправеното искане с 
изискванията за редовност и допустимост, пре­
ди органът да се произнесе по съществото на 
искането. Съотношението между редовността 
и допустимостта на искането обаче не е така 
еднозначно. Възможно е отстраняването на 
нередовности да се явява предпоставка за 
преценяване на допустимостта на отправено­
то искане (например когато искането няма 
необходимото съдържание) и затова прецен­
ката за редовност да предшества преценката 
за допустимост на искането. Но също така е 
възможно и обратното – недопустимостта на 
искането да прави безпредметни указанията 
за отстраняване на съществуваща нередов­
ност и затова преценката за допустимост 
да предшества преценката за редовност на 
искането. Това показва, че е невъзможно да 
бъде изведено общо правило, което да разде­
ли и подреди във времето правомощията за 
преценка на редовността от тези за преценка 
на допустимостта на искането.
Както е посочено и в особеното ми мне­
ние по допустимостта на искането, няма 
конституционно установен орган, освен са­
мото Народно събрание, който може да 
контролира преценката на председателя за 
допустимостта и редовността на постъпило 
предложение и да отмени или преодолее не­
говия отрицателен акт, като наложи разглеж­
дането на отклоненото предложение. Затова 
в правомощията на Конституционния съд е 
да провери конституционосъобразността на 
изричния или мълчалив отказ на Народното 
събрание да разгледа по същество искане за 
произвеждането на национален референдум 
по съображения за неговата недопустимост, 
а не акта на председателя на парламента, 
който не обвързва Народното събрание, както 
е посочено по-горе.
Конституционен съдия:
Борислав Белазелков
СТАНОВИЩЕ
на съдия Соня Янкулова по Решение № 11 от 
2025 г. по конституционно дело № 8/2025 г.
Макар да съм съгласна с диспозитива и със 
значителна част от мотивите на постановеното 
решение, считам, че вместо да постановява 
решение по съществото на това дело, Консти­
туционният съд трябваше да отклони искането 
като недопустимо, тъй като разпоредбите, на 
които се иска тълкуване във връзка с поста­
вения въпрос – чл. 77, т. 1 и 2 и чл. 84, т. 5 
от Конституцията – са ясни и недвусмислени.