Държавен вестник, бр. 19, 2006 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  19
Г л а в а  4
МИТНИ СБОРОВЕ И ДАНЪЦИ
А. Определяне, събиране и плащане на
митните сборове и данъци
4.1. Норма
Националното законодателство определя
обстоятелствата, при които възниква задълже-
ние за плащане на митни сборове и данъци.
4.2. Норма
Срокът, в рамките на който се определят
приложимите митни сборове и данъци, се уреж-
да в националното законодателство. Определя-
нето става възможно най-скоро след подаване-
то на декларацията за стоките или след възник-
ването на задължението по друг начин.
4.3. Норма
Основанията, на които се базира определя-
нето на митните сборове и данъците, и услови-
ята, при които те се определят, се установяват
в националното законодателство.
4.4. Норма
Ставките на митата и данъците се публику-
ват в официални издания.
4.5. Норма
Националното законодателство постановява
точния момент, който се взема предвид за опре-
деляне размера на митните сборове и данъците.
4.6. Норма
Националното законодателство посочва на-
чините, които могат да бъдат използвани за
плащането на митните сборове и данъците.
4.7. Норма
Националното законодателство определя
лицето/та, отговорно/ни за плащането на мит-
ните сборове и данъците.
4.8. Норма
Националното законодателство определя
датата на падежа и мястото, където плащането
трябва да бъде извършено.
4.9. Норма
Когато националното законодателство оп-
ределя, че датата на падежа може да бъде след
вдигането на стоките, то тази дата следва да
бъде най-малко десет дни след вдигането. За
периода между датата на вдигането и датата на
падежа не се дължат лихви.
4.10. Норма
Националното законодателство определя
срока, в рамките на който митницата може да
предприеме правни действия за събирането на
митните сборове и данъците, които не са плате-
ни на датата на падежа.
4.11. Норма
Националното законодателство определя
лихвения процент, който се начислява върху
сумата на митните сборове, и данъците, които
не са били платени на датата на падежа, и усло-
вията за прилагане на лихвата.
4.12. Норма
При плащане на митните сборове и данъци-
те на платеца се издава документ, представля-
ващ доказателство за плащането, освен ако няма
друго свидетелство, представляващо такова
доказателство.
4.13. Преходна норма
Националното законодателство фиксира
минимална стойност и/или минимален размер
на митните сборове и данъците, под които мит-
ни сборове и данъци не се събират.
4.14. Норма
Ако митницата констатира, че грешки в дек-
ларацията за стоките или в определянето на
митните сборове и данъците ще причинят или
са причинили събирането или възстановяване-
то и опрощаването на сума на митните сборове
и данъци, по-малка от законово дължимата, тя
поправя грешките и събира неплатените суми.
Във всеки случай, когато обаче сумата е по-
ниска от минималната сума, предвидена от
националното законодателство, митницата не
събира или възстановява и опрощава тази сума.
В. Отсрочено плащане на митни сборове
и данъци
4.15. Норма
Когато националното законодателство пред-
вижда отсрочено плащане на митни сборове и
данъци, то определя условията, при които това
облекчение се разрешава.
4.16. Норма
Доколкото е възможно, отсроченото плаща-
не се разрешава, без да се начисляват лихви.
4.17. Норма
Срокът за отсрочено плащане на митни сбо-
рове и данъци е поне четиринадесет дни.
С. Възстановяване и опрощаване на митни
сборове и данъци
4.18. Норма
Възстановяване или опрощаване се допуска,
когато е установено, че митните сборове и да-
нъците са определени в по-голям размер в ре-
зултат от грешка.
4.19. Норма
Възстановяване или опрощаване се допуска
по отношение на внесени или изнесени стоки,
за които е установено, че са били дефектни или
по друг начин не са били в съответствие с дого-
ворените спецификации към момента на внася-
нето или изнасянето и са върнати или на дос-
тавчика, или на друго лице, определено от него,
при условие че:
—стоките не са изменяни, поправяни или
използвани в страната на внасянето и са реек-
спортирани в рамките на приемлив срок;
—стоките не са изменяни, поправяни или
използвани в страната, в която са изнесени, и са
реимпортирани в рамките на приемлив срок.
Използването на стоките обаче не е пречка
за възстановяване или опрощаване, ако без та-
кова използване би било невъзможно да бъдат
установени дефектите или други обстоятелст-
ва, явяващи се причина за реекспорта или ре-
импорта на стоките.