Държавен вестник, бр. 104, 2023 г., стр. 25

БРОЙ  104	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
обективираният вот, да се подпечата с печата 
на комисията на гърба и да бъде пусната в 
специална кутия, предназначена единствено за 
машинното гласуване (чл. 268, ал. 4). Самата 
формулировка на оспорените части от чл. 206, 
ал. 1 ИК, в частност използването на съюз 
„или“ от законодателя, не оставя съмнение, 
че предвидените способи на гласуване са 
алтернативни. Следователно веднъж избрал 
един от способите, какъвто е гласуване чрез 
хартиена бюлетина, недопустимо е избирате­
лят да може да гласува и чрез другия – чрез 
техническо устройство за машинно гласуване, 
в един и същ изборен процес, в съответствие 
с конституционния стандарт (равенството е 
проектирано в алтернативността на предоста­
вените възможности). Предписаното в чл. 206, 
ал. 3 ИК ограничение се вписва изцяло в логи­
ката на разпоредбата на ал. 1, чл. 206 ИК, че 
за всеки избирател е недопустимо паралелно 
гласуване в конкретно произвеждани избори 
и чрез двата способа. Разпоредбата на чл. 206, 
ал. 3 ИК е конкретизация на правилото, произ­
тичащо от по-общото право на равно участие 
в демократичния процес – „Един човек – един 
глас – еднаква тежест!“, което е определящо 
и за логиката на ал. 1, чл. 206 ИК, а така 
също е в основата на разпоредбите в Кодекса, 
гарантиращи неговото спазване (например 
изискването за персонална идентификация 
на всеки избирател, вписване на всеки из­
бирател само в един избирателен списък за 
произвеждан конкретен избор, за заличаване 
от избирателния списък по постоянен адрес 
на даден избирател, ако той бъде вписан в 
избирателен списък по настоящ адрес, по ред 
и при условия, предвидени в ИК, за пола­
гане на подпис в избирателния списък след 
приключване на гласуването с поставяне на 
бюлетината в съответната кутия в СИК и 
ред други). Не може да бъде споделено раз­
бирането на вносителя, че с ал. 3, чл. 206 ИК 
се въвежда „едностранна забрана“. Макар и 
законодателната техника в конкретния слу­
чай да не е съвършена, това само по себе си 
не обосновава противоконституционност на 
оспорената разпоредба.
В контекста на изложеното дотук относ­
но разпоредбата на ал. 3, чл. 206 ИК съдът 
не намира за основателно твърдяното от 
вносителя, че обсъдената забрана води до 
неравнопоставено третиране на гражданите. 
Равенството пред закона се изразява в две ос­
новни форми – задължение за равно третиране 
и забрана за произволно неравно третиране. 
Съдът многократно отбелязва в практиката 
си и отново припомня, че различното трети­
ране не е изключено по абсолютен начин от 
принципа на равенството и равното избира­
телно право. В правовата държава повелята за 
равно третиране задължава нормотвореца да 
урежда подобните случаи по еднакъв начин, 
а различните – различно, така щото да бъде 
осигурено юридическото равенство (в този 
смисъл Решение № 4 от 2021 г.; Решение № 11 
от 2010 г.; Решение № 10 от 2022 г.; Решение 
№ 1 от 2005 г.).
В настоящия случай законодателят гаран­
тира на всички избиратели в избирателните 
секции, освен в хипотезите на чл. 212, ал. 5 и 
чл. 269 ИК, еднаква възможност да избират на­
чина на гласуване. Въведеното с разпоредбата 
на чл. 206, ал. 3 ограничение е в равновесие 
с предвидената възможност за избирателите, 
които гласуват с техническо устройство за 
машинно гласуване, свързана със специфи­
ката на това устройство, да внесат корекция 
в хода на подаване на вота, чрез опцията за 
проверка на отразеното върху бюлетината „за“ 
машинно гласуване (визуализирана на екрана 
на устройството), преди потвърждаването му 
(чл. 268, ал. 3 и 4 ИК). При този способ въз­
можността за поправка е заложена в самата 
система, каквато представлява устройството 
за машинно гласуване – веднъж потвърдено от 
избирателя подаването на вота, се счита, че 
той вече е извършил гласуването, и в логиката 
на ал. 1, чл. 206 ИК е да не се допусне отново 
да упражни активното си избирателно право, 
освен в релевантните хипотези – изключения. 
При гласуването с хартиена бюлетина сигнал 
за грешка и необходимост от поправка може 
да дойде единствено от самия избирател, 
поради което за него е предвидена възмож­
ност да поиска втора хартиена бюлетина, но 
само веднъж. Обсъжданото ограничение е 
част от законовия механизъм за осигуряване 
на равностойността на гласуването с двата 
вида бюлетини – хартиена и тази за машинно 
гласуване, както повелява разпоредбата на 
чл. 206, ал. 2 ИК. В действителност с пред­
писаното в чл. 206, ал. 3 ИК законодателят 
засилва гаранциите за еднакво третиране на 
избирателите (от различен клас/група) от 
закона, намирайки баланс в типа ограниче­
ния при всеки от алтернативните способи, 
съобразно спецификата на избрания метод 
на гласуване. По този начин всеки избирател 
има еднакво по тежест участие в демократич­
ните избори в съответствие с принципа на 
равенство, прокламиран в чл. 6 от Основния 
закон. Поради това искането за установяване 
на противоконституционност на разпоредбата 
на чл. 206, ал. 3 ИК е неоснователно и следва 
да бъде отхвърлено.
– Относно чл. 212, ал. 5 ИК в частта „както 
и в случаите, в които няма лице, на което 
Централната избирателна комисия е възло­
жила дейности по техническото осигуряване 
и поддръжка на техническото устройство за 
гласуване, владеещо български език, което да 
инсталира и поддържа техническите устрой­
ства за машинно гласуване“
Разпоредбата на чл. 206, ал. 1 ИК in fine 
предписва, че общото правило, което тя уста­
новява – „избирателят може по свой избор да 
гласува с хартиена бюлетина или с бюлетина