Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
увреда и самонаранявания (автомутилации) без непос-
редствено летален план или последици. Оценката от-
чита интензивност и характеристика на:
а) психопатология: императивни халюцинации, уме-
рена и тежка депресия, налудности за вина, налудонас-
троение, витален страх, команден автоматизъм и др. с
известна висока предиктивна стойност по отношение
на суицидния риск;
б) възраст и пол;
в) алкохолна злоупотреба и/или зависимост;
г) самотност/наличие на здрави семейни или други
връзки;
д) телесно здраве, особено тежки, хронични, изто-
щаващи или злокачествени заболявания;
е) материално положение (бедност);
ж) социална ситуация;
з) загуба на близък;
и) личностова структура;
й) фаза от развитието по Erickson и удовлетворе-
ност/степен на себереализация;
к) минали опити или идеи за самоубийство;
л) мисли за смъртта (вкл. сънища);
м) степен на споделеност (хрумване, импулс, идея,
“философия”, решение, план, подготовка, завещания).
2.3.3.2. Оценката на суицидния риск се документира
в ИЗ, сестрински рапорти, табло за интензивно наблю-
дение и надзори, температурен лист. Веднъж отчетен,
суицидният риск се мониторира през целия период на
обслужване, като проследяването също се документи-
ра. По структуриран начин суицидният риск се отчита
по десетстепенна скала.
2.3.4. Оценка на агресивност.
2.3.4.1. Оценка за агресивност се прави на всеки
новопостъпил. Отчита се не като категориална величи-
на (липсва—налице), а като дименсия с количествени
преходи и степени на изразеност. Изразява се като ак-
туална и като предиктивна оценка. Отчита се:
а) степен на сътрудничество на пациента;
б) начин на постъпване: доброволно/недоброволно
(“неформална” принуда);
в) психопатология: персекуторни налудности, ко-
ментиращи или заплашващи халюцинации, налудо-
настроение и витален страх, остър психоорганичен
синдром, “катастрофални” преживявания и други с
известна висока предиктивна стойност по отношение
на агресия;
г) минали агресивни актове;
д) алкохолна интоксикация или злоупотреба/зави-
симост;
е) възраст и пол;
ж) социална ситуация;
з) личностова структура, особено данни за антисо-
циално личностово разстройство;
отчитат се също:
и) вербална агресия;
й) физическа агресия към неодушевени предмети;
к) агресия към хора при минимално провокиране;
л) агресия към хора без провокиране;
м) хомициден план или риск;
н) степен на организираност/неорганизираност на
агресията;
о) степен на подготовка и обмисляне/импулсивност;
п) целенасоченост/безогледност на агресията;
р) достъп до неодушевени предмети, които могат да
бъдат опасни;
с) всички гореизброени аспекти на агресията при
минали епизоди на агресия.
2.3.4.2. Оценката на агресивността се документира
в ИЗ, сестрински рапорти, табло за интензивно наблю-
дение и надзори, температурен лист. Веднъж отчетена,
агресивността се мониторира през целия период на
обслужване, като проследяването също се документи-
ра. По структуриран начин агресивността се оценява с
Modified Overt Agression Scale (MOAS).
2.3.4.3. Агресивността се отчита винаги успоредно и
с отчитане на суициден риск, респ. на автоагресивност-
та, която е част от едно по-общо концептуално измере-
ние на агресията изобщо, съответстващо на клинична-
та реалност за нерядко алтерниране на агресията към
други в агресия към себе си и обратно, особено при
флоридни психотични картини.
2.3.5. Интервю за проследяване.
2.3.5.1. Цел на интервюто за проследяване е про-
верка на първоначалната хипотеза, диагноза и цялост-
на оценка, нейното допълване, коригиране или прос-
ледяване, както и отчитане на резултатите от назначе-
ните допълнителни изследвания и ефекта от назначе-
ното лечение, надзори и грижи. То е задължителен
елемент от оценката на протичането. Интервюто за
проследяване се провежда поне два пъти седмично в
среда, съответна на условията за психиатрично интер-
вю изобщо. Провежда се по полуструктуриран начин,
с преход от отворени към затворени въпроси, като за-
дължителни теми са:
а) психопатологията от първоначалната оценка;
б) странични действия на лекарства;
в) сътрудничество за лечение;
г) прогноза, вкл. очакван срок на престой, режими,
лечение извън службата;
д) търсене на обща формулировка върху “смисъла”
на болестните преживявания, т.е. върху ролята, която
им се приписва в биографията на пациента и в бъдещия
му живот.
2.3.5.2. Интервюто за проследяване се документира
сбито в ИЗ. Елементи от интервюто са част от ежеднев-
ния преглед за проследяване (визитация), който осигу-
рява непрекъснат мониторинг на състоянието на паци-
ента и ефекта от лечението, като дава възможност за
бързо, адекватно на динамиката на състоянието реаги-
ране. След всяка визитация се сверяват изведените от
сестрите в температурните листи, сестринските рапор-
ти, ИЗ и табелите в манипулационните назначения,
режими и искани изследвания и консултации.
2.3.6. Оценка на протичане—основен инструмент за
проследяване и ефективно помагане на пациента.
2.3.6.1. Програмите от грижи, респ. терпевтичните
интервенции се планират, оценяват от гледна точка на
ефективността и видоизменят в динамика в зависимост
от оценката на протичане. По същество оценката на про-
тичане е интегративен инструмент, изискващ отчитане-
то, анализа и обобщаването на данни от различни сфери.
2.3.6.2. Тази оценка се прави задължително веднъж
седмично, като се отразява в ИЗ, както и при екипно
обсъждане или при разглеждане на случая на клинично
обсъждане. При необходимост се използват структури-
рани скали за оценка. Задължителни елементи в оцен-
ката на протичане са:
а) съпоставяне на сегашното състояние с първона-
чалната оценка;
б) отчитане на страничните действия от психофар-
макотерапията;
в) отчитане на ефективността от назначеното лече-
ние;
г) отчитане на степента на критичност и сътрудни-
чеството на пациента;
д) отчитане на участието на близките в процеса на
помагане;
е) отчитане на допълнителни данни, неизвестни при
първоначалната оценка, и ролята им за потвърждава-
не/отхвърляне на първоначалната хипотеза и стратегия
за поведение;
ж) планиране/продължаване или видоизменяне на
лечението, режимите, надзорите, изследванията или
договореността за обслужване.
3. Програми от грижи.
3.1. Същност—програмите от грижи представляват
структурирани, дискретни (във време, единици актив-
ност и обект на приложение) и подчинени на общ орга-