Държавен вестник, бр. 49, 2025 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдия Борислав Белазелков
по Определение № 3 от 10 юни 2025 г.
по к. д. № 8/2025 г.
Представям това особено мнение, тъй 
като не споделям извода за допустимост на 
искането на президента на Република Бъл­
гария за даване на задължително тълкуване 
на чл. 77, ал. 1, т. 1 и 2 и чл. 84, т. 5 от Кон­
ституцията във връзка с отговор на следния 
въпрос: Съобразно конституционните си 
правомощия разполага ли председателят 
на Народното събрание с компетентност 
да преценява изискванията, при които е 
допустимо произвеждане на национален 
референдум, като отклонява предложение, 
направено от субект, овластен със закон?
В чл. 77, ал. 1 на Конституцията са уре­
дени само конституционните правомощия 
на председателя на Народното събрание. 
В т. 1 и 2 са уредени правомощията му 
да представлява Народното събрание и да 
предлага проект за дневен ред на заседа­
нията. В т. 3 – 6 са уредени други негови 
конституционни правомощия, а в чл. 78, 
т. 1 – и правомощието му да свиква Народ­
ното събрание на заседание. В доктрината 
и обществената практика няма съмнение, 
че председателят на Народното събрание 
може да има също и правомощия по закон, 
както и по Правилника за организацията и 
дейността на Народното събрание.
В чл. 84, т. 5 на Конституцията е уредено 
правомощието на Народното събрание да 
приема решение за произвеждане на национа­
лен референдум. В Конституцията е уредено 
правото на законодателна инициатива, но не 
е уредено кой може да прави предложение за 
вземане на решение. Съгласно чл. 84, ал. 1 
от действащия Правилник за организацията 
и дейността на Народното събрание (ДВ, 
бр. 107 от 20.12.2024 г.) проект за решение, 
декларация и обръщение могат да внасят 
народните представители и парламентар­
ните групи. За приемането на решения по 
отделни въпроси в правилника са уредени 
специални изисквания по отношение на 
народните представители.
Конституционните правомощия на пре­
зидента са уредени в чл. 98, както и в други 
разпоредби на Конституцията, сред тях обаче 
не е правомощието да прави предложение 
за произвеждане на национален референ­
дум. Това негово правомощие е законово, 
тъй като е уредено в чл. 10, ал. 1, т. 2 от 
Закона за пряко участие на гражданите в 
държавната власт и местното самоуправле­
ние (обн., ДВ, бр. 44 от 2009 г.; посл. изм., 
бр. 15 от 22.02.2022 г.) (ЗПУГДВМС). В този 
закон са уредени и някои правомощия на 
председателя на Народното събрание във 
връзка с администрирането на постъпили 
предложения за произвеждане на национален 
референдум. Такива са правомощието му 
по чл. 10, ал. 3 ЗПУГДВМС да организира 
създаването и воденето на публичен регис­
тър, в който се вписват предложенията за 
произвеждане на национален референдум и 
инициативните комитети, и по чл. 12, ал. 9 
ЗПУГДВМС да прекратява процедурата по 
предложение за референдум при невнасяне 
в срок на подписката в Народното събрание, 
което се вписва в регистъра,
От изложеното по-горе се вижда, че в 
обсъжданата материя председателят на 
Народното събрание разполага не само с 
конституционни правомощия, но също и с 
правомощия, които са уредени в Правилника 
за организацията и дейността на Народното 
събрание и в ЗПУГДВМС. Конституционният 
съд не може да тълкува разпоредбите на тези 
два нормативни акта и да се произнася по 
правомощия на председателя на Народното 
събрание извън конституционно уредените, 
тъй като произтичат от други нормативни 
актове. И може ли при тълкуването на които 
и да било нормативни актове Конститу­
ционният съд да постанови друго, освен че 
председателят на Народното събрание може 
да се произнася само по допустимостта и 
редовността на постъпилото предложение; 
и ако то е допустимо (изхожда от овлас­
тено лице и е по въпрос, който може да 
бъде решен чрез референдум) и редовно 
(в изискуемата форма и с необходимото 
съдържание и приложения), да организира 
подготовката на предложението за разглеж­
дане и решаване от Народното събрание. 
Няма конституционно установен орган, освен 
самото Народно събрание, който може да 
контролира преценката на председателя за 
допустимостта и редовността на предложе­
нието и да отмени или преодолее неговия 
отрицателен акт, като наложи разглеждането 
на отклоненото предложение.
При всички възможни резерви към ци­
тираното Решение № 9 от 2016 г. по к.д. 
№ 8/2016 г. то се отнася до оспорване на 
конституционността на решение на Народ­
ното събрание за произвеждане на рефе­
рендум по шест въпроса, като е обявена 
противоконституционността на решението 
за произвеждане на референдум по три от 
тях. Аргументацията при произнасянето си 
Съдът да преценява и законовата уредба на 
референдума се основава на разбирането, 
че законът детайлизира конституционната 
уредба на референдума в съответствие с 
духа на Конституцията, което не може да 
не бъде съобразено при преценката на кон­
ституционността на оспорваното решение на 
Народното събрание. Този аргумент обаче 
няма отношение към тълкувателното пра­
вомощие на Съда. Той не може да тълкува 
Конституцията „в светлината“ или като 
изхожда от, или като съобразява също и 
законовата уредба на референдума.