Държавен вестник, бр. 50, 2018 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  50
Съгласно чл. 27, ал. 1 от ППЗИХУ месечна 
добавка за обучение в размер 20 на сто от га-
рантирания минимален доход се предоставя на 
лица с трайно намалена работоспособност или 
с определени вид и степен на увреждане, които 
имат потребност от придобиване на допълни-
телни знания и умения, чрез различни форми 
на обучение извън заложените в системата на 
общообразователната подготовка. Алинея 2 на 
същата разпоредба определя случаите, в които 
не може да се ползва тази добавка, а имен-
но: 1. лицата, които се обучават в специални 
училища; 2. лицата, включени в обучение по 
реда на Закона за насърчаване на заетостта. 
Условието, което поставя оспорената ал. 3 от 
чл. 27 от ППЗИХУ, е, че добавката се изплаща 
след представяне на документ, удостоверяващ 
продължителността на обучението.
Добавката съгласно чл. 33 ППЗИХУ се 
отпуска със заповед на директора на дирекция 
„Социално подпомагане“. В чл. 32 от ППЗИХУ  
в последната му действаща редакция в сила 
от 1.01.2018 г. е предвидено, че месечната до-
бавка за социална интеграция се отпуска въз 
основа на заявление-декларация, към което 
съгласно ал. 2, т. 2 на същия текст се прилага 
документ, удостоверяващ продължителността 
на обучението в случаите по чл. 27; в ал. 3 
изрично е посочено, че документът се прила-
га: 1. към заявление-декларацията по чл. 11, 
ал. 1, когато обучението е започнало преди 
или в месеца на подаването му; 2. през ме-
сеца на започване на обучението в случаите, 
когато то ще се провежда след осигуряване 
на правото на месечна добавка по чл. 27. 
Последната част на тази норма поражда ре-
зонния въпрос как административният орган 
ще издаде заповед за отпускане на помощта, 
преди да знае каква е продължителността на 
обучението, доколкото добавката е месечна. 
Нито оспорената разпоредба, нито законът, 
нито други разпоредби на ППЗИХУ дават 
отговор на този въпрос.
Обуславянето на отпускането на интегра-
ционната добавка от доказване на необходи-
мостта от нея чрез представяне на документ 
за осъществяване на обучението и за неговата 
продължителност действително съответства 
на целта на закона. Проблемът е, че чл. 27, 
ал. 3 ППЗИХУ поставя условие не за отпус-
кане на помощта, а за нейното изплащане. 
Изискването на чл. 27, ал. 3 не може да се 
въвежда с подзаконов нормативен акт, след 
като съгласно чл. 42, ал. 3 ЗИХУ Министер-
ският съвет е компетентен да уреди с под­
законов нормативен акт въпросите, свързани 
с определянето на размера, условията и реда 
за отпускане, изменяне, спиране, прекратява-
не и възобновяване на добавката, но не и за 
нейното изплащане. Извън посочената зако-
нова делегация и в противоречие с изисква-
нията на закона разпоредбата на чл. 27, ал. 3  
ППЗИХУ предвижда, че добавката за соци-
ална интеграция за обучение се изплаща след 
представянето на документ, удостоверяващ 
продължителността на обучението. 
Освен това нито законът, нито подзако-
новият нормативен акт посочват орган или 
длъжностно лице, пред които се представя 
документът. Изплащането на помощта е тех-
ническо, а не правно действие и изискването 
за представяне на документа при осъществя-
ване на това техническо действие поражда 
въпроса кой ще извършва преценката на този 
документ. По този начин се създава правна 
несигурност относно дължимото от лицето и 
от администрацията поведение. По логиката 
на оспорената разпоредба помощта няма да 
бъде изплатена, въпреки че е отпусната, ако 
не се представи документът за продължител-
ността на обучението. 
Нито специалният закон, нито АПК пред-
виждат признатото с влязъл в сила админист­
ративен акт притезание да не бъде изпълня-
вано поради нова и повторна преценка на 
условия, подлежащи по принцип на преценка 
преди самото издаване на административния 
акт. Освен че не намира законово основание, 
въведеното изискване затруднява съществено 
правоимащите лица и на практика може да 
доведе до лишаването им от вече отпусната-
та им с влязъл в сила административен акт 
помощ, още повече при предвидения в чл. 42, 
ал. 12 ЗИХУ кратък срок за погасяване на 
вземанията на лицата за месечни добавки за 
социална интеграция – три месеца от края 
на месеца, за който се отнасят.
Нещо повече, последните изменения на  
ППЗИХУ в сила от 1.01.2018 г. изрично пред-
виждат в чл. 33, ал. 5, че директорът на дирек-
ция „Социално подпомагане“ или упълномо-
щено от него длъжностно лице издава заповед 
за отпускане на месечна добавка за социална 
интеграция по чл. 27 след представяне на до-
кумента, удостоверяващ продължителността 
на обучението, дори и в хипотезата на чл. 32, 
ал. 3, т. 2 ППЗИХУ. Независимо от явното 
противоречие между чл. 33, ал. 5 и чл. 32, 
ал. 3, т. 2 ППЗИХУ всички предпоставки за 
отпускане на помощта следва да бъдат преце-
нени към момента на издаване на заповедта 
за това. Поради това ППЗИХУ не може да 
предвижда осъществяването на повторна 
преценка за това, каква е продължителността 
на обучението и дали тя е надлежно доказана 
едва след издаване на заповед за отпускане 
на помощта, и то при техническото действие 
по нейното изплащане неизвестно от какъв 
орган или длъжностно лице. 
Освен на ЗИХУ оспорената разпоред-
ба противоречи и на общите принципи на 
административния процес – съразмерност, 
последователност и предвидимост – чл. 6 и 
чл. 13 АПК. Административният акт и него-