Държавен вестник, бр. 90, 2003 г., стр. 85

Б Р О Й  90
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  85
на правораздавателните органи в Република
България”. По силата на чл. 35з ЗСВ Минис-
терството на правосъдието има задължения по
създаването и поддържането на единната ин-
формационна система за противодействие на
престъпността (ЕИСПП), но от обстоятелство-
то, че за тази система не са осигурени бюджет-
ни средства на Министерството на правосъди-
ето (в този смисъл писмо изх. № 11-04-132 от
20.VI.2003 г. на министъра на правосъдието до
министъра на финансите), не означава, че сред-
ства за нея следва да се отделят за сметка на
бюджета на съдебната власт.
С т. 2, буква “б” на решението от отпусна-
тите на Министерството на правосъдието суми
2 000 хил. лв. следва да се изразходват за сис-
теми, оборудване и съоръжения за охраната на
съдебната власт. Както е посочено в мотивите
на Тълкувателно решение № 11 от 14.ХI.2002 г.
на Конституционния съд на Република Бълга-
рия по к. д. № 18 от 2002 г., Конституцията на
Република България не възлага на Министер-
ския съвет директно или чрез Министерство-
то на правосъдието да се занимават със стопа-
нисването на държавното имущество, предос-
тавено на органите на съдебната власт, а по
силата на чл. 106 от Конституцията само осъ-
ществяват управленската функция да органи-
зират стопанисването на това имущество. Пред-
вид на това, а и с оглед на принципа на разде-
ление на властите, при упражняване на посо-
ченото си правомощие Министерският съвет,
респективно министърът на правосъдието,
следва да предоставя това имущество пряко на
органите на съдебната власт, а не на органи,
принадлежащи към някоя друга от властите
по чл. 8 от Конституцията. Доколкото въпрос-
ните системи, оборудване и съоръжения, посо-
чени в т. 2, буква “б” от решението, представ-
ляват подобрения към сградите, ползвани от
органите на съдебната власт, то същите са
съставна част от имуществото, предоставено
за стопанисване от органите на съдебната
власт. Поради това осигуряването на системи,
оборудване и съоръжения за охрана не е задъл-
жение на Министерството на правосъдието и
същите не са свързани с необходимото оборуд-
ване на охранителите от новоразкритата струк-
тура на Министерството на правосъдието—
Главна дирекция “Охрана”. От цитираното вече
писмо № 11-04-132 от 11.VI.2003 г., както и фи-
нансовата обосновка на министъра на право-
съдието се установява, че за 2003 г. за звено
“Охрана” са осигурени средства само за запла-
ти и осигуровки, но това не означава, че същи-
те следва да бъдат финансирани за сметка на
бюджета на съдебната власт.
По сходен начин стои въпросът и за предос-
тавените по т. 2, буква “в” от решението по
бюджета на Министерството на правосъдието
1 375 хил. лв. за преустройство и реконструк-
ция на сграден фонд на органите на съдебната
власт. По силата на ЗСВ преустройството и ре-
конструкцията на сградния фонд на органите
на съдебната власт се осъществява с бюджет-
ни средства от ВСС и от фонд “Съдебни сгра-
ди”, управляван от Министерството на право-
съдието, който не е с бюджетни средства (из-
ключая субсидията по чл. 36в, т. 2 ЗСВ). В
мотивите на цитираното по-горе Тълкувател-
но решение № 11 от 2002 г. на Конституцион-
ния съд в тази връзка е посочено, че да се ор-
ганизира стопанисването на държавното иму-
щество, необходимо за функционирането на
съдебната власт, означава да се разпредели и
повери на съдебната власт за стопанисване
конкретен държавен имот в определено насе-
лено място за задоволяване на нейните нужди.
Все в тази връзка е посочено и това, че е нело-
гично в един отдалечен от столицата съдебен
район министърът на правосъдието да извър-
шва действия, свързани с поддържането на
сграда, предоставена за ползване на органите
на съдебната власт.
От гореизложеното следва да бъде напра-
вен изводът, че атакуваните разпоредби на т. 1,
буква “а” и т. 2 от Решение № 578 от 11 август
2003 г. на Министерския съвет противоречат
на законови разпоредби на § 68 от ПЗР от
ЗДБРБ за 2003 г., чл. 27, ал. 1, т. 8 ЗСВ и чл. 28
ЗУДБ, както и на целта на закона. С тези раз-
поредби по бюджета на Министерството на
правосъдието са предоставени средства за дей-
ности, които по закон се осъществяват от
Висшия съдебен съвет като орган на съдебна-
та власт, като по този начин е нарушен прин-
ципът за разделение на властите, както и прин-
ципът за независимост на бюджета на съдеб-
ната власт, заложен в нормата на чл. 117, ал. 3
от Конституцията.
В този смисъл са налице условията по чл. 12,
т. 4 и 5 ЗВАС и подадената жалба на Висшия
съдебен съвет се явява основателна и следва да
бъде уважена, като разпоредбите на т. 1, буква
“а” и т. 2 от Решение № 578 от 11 август 2003 г.
на Министерския съвет на Република България
бъдат отменени като незаконосъобразни.
Водим от горното и на основание чл. 23, ал. 1
ЗВАС Върховният административен съд, пет-
членен състав,
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразни т. 1, буква
“а” и т. 2 на Решение № 578 от 11 август 2003 г.
на Министерския съвет на Република България
за осигуряване на средства за реформата в съ-
дебната система за 2003 г.
Решението не подлежи на обжалване и вли-
за в сила от деня на обнародването му в “Дър-
жавен вестник”.
Председател: Владислав Славов
56990