Държавен вестник, бр. 39, 2006 г., стр. 29

Б Р О Й  39
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
22.3.2. Използват се утвърдените флоуцито-
метрични техники за оптимално определяне на
фагоцитоза и окислителен взрив на периферни
неутрофили и моноцити.
22.3.3. Препоръчва се използването на стан-
дартизирани обекти за фагоцитоза—E. coli,
Staph. аureus, флуоресцентни микрочастици.
22.3.4. При оксидативния взрив се препоръчва
използването и на слаб стимулатор като хемо-
тактичния пептид fMLP.
22.3.5. Всяко определяне на фагоцитоза и оки-
сидативен взрив на периферни неутрофили и
моноцити на пациенти включва негативна кон-
трола на проба на пациента на 0 °С.
23. Флоуцитометрично имунофенотипизира-
не на левкоцити.
23.1. Лабораторията е в състояние да извър-
шва имунофенотипизиране на лимфоцити в
кръв и други биологични течности чрез флоу-
цитометрия.
23.2. Имунофенотипизиране с флоуцитомет-
рия се провежда със съответно валидирана дву-,
три- или четирицветна имунофлуоресценция.
23.3. Имунофенотипизирането на лимфоци-
ти чрез флоуцитометрия включва съпоставима
изотипна контрола.
23.4. Всяко двуцветно имунофенотипизира-
не на лимфоцити в кръв чрез флоуцитометрия
за количествени цели включва CD45 и CD14
антитела.
23.5. За количествено определяне на лимфо-
цитни популации чрез двуцветна имунофлуорес-
ценция се използва следният стандартен набор:
CD3+
Т лимфоцити
CD3+CD4+
Т лимфоцити
CD3+CD8+
Т лимфоцити
CD19+ В лимфоцити
CD3-CD16+плюс CD56+
NK лимфоцити
(CD3-CD16+ или CD3-CD56+
типизиране е
приемливо за определяне на NK лимфоцити)
23.6. За проследяване броя на CD4+Т лим-
фоцити чрез флоуцитометрия панелът включ-
ва определяне най-малко на следните лимфо-
цитни субпопулации:
CD3+
Т лимфоцити
CD3+CD4+
Т лимфоцити
CD3+CD8+
Т лимфоцити
23.7. За три- и четирицветен анализ се из-
ползва CD45/SSC прозорец на лимфоцитите,
базиран на силно светеща CD45+ популация с
нисък SSC.
23.8. За три- и четирицветен набор за марки-
ране изотипна контрола се използва за проби с
трудно разграничими положителни от отрица-
телни популации (като епруветки, съдържащи
CD3 и CD56 ± CD16).
23.9. За количествено определяне на дадена
субпопулация чрез флоуцитометрия трицветни-
ят анализ следва да използва набор за маркира-
не, включващ:
CD3/CD4/CD45
CD3/CD8/CD45
CD3/CD19/CD45
CD3/CD16+56/CD45
23.10. За количествено определяне на даде-
на субпопулация чрез флоуцитометрия четириц-
ветният анализ следва да използва набор за
маркиране, включващ:
CD3/CD4/CD8/CD45
Втора четирицветна епруветка, съдържаща CD3
(напр.: CD3/CD56 ± CD16/CD19/CD45)
23.11. За три- или четирицветните набори се
включват минимум две епруветки със същия
маркер (напр. CD3 в епруветките с CD3/CD4/
CD45 и CD3/CD8/CD45).
23.12. Всяка лаборатория може да използва
допълнителни комбинации от моноклонални
антитела (разширени панели) за дву-, три- или
четирицветна флуоресценция за изследване на
други маркери (клетъчни субпопулации) за нуж-
дите на дианостично-лечебния процес.
23.13. Анализът обхваща най-малко 2000 лим-
фоцити в прозореца.
23.14. Лимфоцитната чистота в прозореца се
определя за всички проби.
23.15. Лимфоцитният добив (процента на
лимфоцитите, включени в аналитичния прозо-
рец) се определя за всяка проба.
23.16. За двуцветен анализ всички стойности
на лимфоцитите се коригират за лимфоцитна
чистота.
23.17. Стойностите на CD3 се проследяват в
лимфоцитния имунофенотипизиращ панел на
пациента.
23.18. Сборът на лимфоцитите се проследя-
ва, когато всички лимфоцитни популации са
включени в панела за лимфоцитен анализ.
23.19. Сумата на Т клетките (CD3+CD4+
плюс CD3+/CD8+) се проследява в рамките на
лимфоцитния имунофенотипизиращ панел на
пациента.
23.20. Лабораторията има възможности за
броене на бели клетки и ДКК, необходими за
изчисление на абсолютния брой на лимфоцит-
ни/левкоцитни субпопулации. Абсолютният
брой на субпопулациите може да се калкулира
и чрез индиректен метод с частици.
24. Флоуцитометрично имунофенотипизира-
не за левкемия/лимфом.
24.1. Лабораторията е в състояние да иден-
тифицира и характеризира имунофенотипно
чрез флоуцитометрия патологично разраснали
хемопоетични клетки от различни линии на
диференциация.
24.2. Пробите за изследване могат да бъдат
получени от периферна кръв, костен мозък, лик-
вор, малигнени изливи, лимфни възли или ту-
морни формации след изготвяне на клетъчна
суспензия.
24.3. Лабораторията трябва да има възмож-
ности за морфологично и цитохимично изслед-
ване. Лабораториите, които не могат да прове-
дат морфологичен анализ, създават добре функ-
циониращ механизъм за комуникация със зве-
на, осъществяващи морфологична оценка на
същия клиничен материал.