Държавен вестник, бр. 34, 2002 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  34
3. обработени съгласно изискванията на гла-
ва четвърта и глава пета, раздел II;
4. преминали следкланичния преглед от дър-
жавен ветеринарен лекар съгласно изисквани-
ята на глава пета, раздел III; при установяване
на изменения, локални дефекти или други про-
мени, с изключение на травматични наранява-
ния, които са се появили непосредствено преди
клането, трябва да са извършени лабораторни
изследвания, които потвърждават, че промени-
те не правят месото негодно за човешка консу-
мация или опасно за здравето на хората;
5. маркирани в съответствие с изискванията
на глава седма;
6. транспортирани при спазване на изисква-
нията на глава десета;
7. придружени по време на транспорт в стра-
ната от документите по чл. 79;
8. съхранявани след следкланичния преглед
при спазване на изискванията на глава девета.
Чл. 44. (1) Разфасовките, парчетата,  по-мал-
ки от четвъртинка, от трупове или обезкосте-
ното месо независимо дали са опаковани или
не трябва:
1. да са обезкостени, разфасовани или опа-
ковани в транжорна, която отговаря на изиск-
ванията по чл. 4 и 6;
2. да са обезкостени, разфасовани или опа-
ковани съгласно изискванията на глава пета,
раздел IV и да са получени от:
а) прясно месо, което отговаря на изисква-
нията по чл. 43, с изключение на т. 6;
б) прясно месо от внос, което отговаря на
изискванията на НВМС за внос в България;
3. да са съхранявани съгласно изискванията
на глава девета;
4. да им е проведен контрол от държавен
ветеринарен лекар съгласно чл. 82, ал. 2;
5. да са опаковани и пакетирани съгласно
глава осма;
6. да отговарят на изискванията по чл. 43,
т. 3, 5 и 6 и чл. 79.
(2) Разфасованите субпродукти трябва да са
добити в одобрена кланица или транжорна и да
отговарят на изискванията по ал. 1.
Чл. 45. Прясното месо, съхранявано в одоб-
рен хладилен склад и непретърпяло никаква
друга обработка, трябва:
1. да отговаря на изискванията на чл. 43, т. 3,
5, 6,7 и 8 и чл. 44, а при внос от други страни—
на изискванията на НВМС за внос на прясно
месо в България;
2. да се придружава при транспортирането
от ветеринарномедицинско свидетелство, в
което е записан ветеринарният регистрационен
номер на предприятието.
Чл. 46. (1) Повторно пакетиране на прясно
месо може да се извършва в предприятие, раз-
лично от това, в което първоначално е опакова-
но, при условие че:
1. са спазени изискванията по чл. 43—45;
2. центърът за препакетиране отговаря на
изискванията по чл. 4.
(2) Изискването по ал. 1 не се прилага за
прясно месо, което:
1. не е предназначено за човешка консумация;
2. е предназначено за изложби, специални
изследвания или анализи, при условие че орга-
ните на държавния ветеринарно-санитарен кон-
трол могат да гарантират, че месото няма да се
използва за консумация от хора и след това ще
бъде унищожено;
3. е предназначено само за доставки за меж-
дународни организации.
Чл. 47. (1) На пазара в страната може да се
предлага само месо, добито в кланици, които:
1. обработват не повече от 20 единици жи-
вотни седмично и не-повече от 1000 единици
годишно;
2. отговарят на изискванията на глава трета;
3. отговарят на изискванията на глава чет-
върта, глава пета, раздел II, чл. 71, ал. 1, 3 и 4,
чл. 72, 74 и 76.
(2) Единиците животни по ал. 1, т. 1 се опре-
делят по следния начин:
1. говедо—1 единица;
2. теле—0,50 единици;
3. еднокопитно животно—1 единица;
4. свине с живо тегло над 100 кг—0,20 единици;
5. свине с живо тегло под 100 кг—0,15 единици;
6. дивеч—0,15 единици;
7. овца—0,10 единици;
8. коза—0,10 единици;
9. агнета, ярета и прасенца с живо тегло под
15 кг—по 0,05 единици.
(3) Управителят на кланицата или негов
представител:
1. предварително уведомява регионалната
ветеринарномедицинска служба за времето на
клане, броя и произхода на животните, за из-
вършване на предкланичен преглед;
2. води дневник за:
а) животните, които постъпват в предприя-
тието, и за получените след клането продукти,
които излизат от предприятието;
б) извършените проверки и за резултатите
от тях.
(4) Държавният ветеринарен лекар или не-
гов помощник извършва следкланичен преглед
на месото съгласно чл. 26 и глава пета, раздел
III. Когато се установят наранявания или съм-
нения за разваляне на месото, следкланичният
преглед се извършва само от държавен ветери-
нарен лекар. Държавният ветеринарен лекар
или негов помощник извършва редовно провер-
ки за съответствие с хигиенните изисквания по
глава четвърта.
(5) Информацията по ал. 3, т. 2 се предоста-
вя на органите на ДВСК по тяхно искане.
(6) Разрешава се клане на различен от опре-
дения в ал. 1, т. 1 брой на седмица за агнета и
ярета в периоди, предшестващи религиозни
празници, при условие че: