Държавен вестник, бр. 23, 2015 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
изцяло несъответна на Конституцията. В тази 
връзка намираме, че мотивите на решението 
съдържат вътрешно противоречие. От една 
страна, мнозинството приема, че само по 
себе си събирането и запазването на данни 
от телекомуникационен трафик не предста­
влява дейност, забранена от Конституцията, 
а от друга страна, цялата уредба се отменя 
като противоконституционна.
Конституционният съд не е ограничен с 
посоченото в искането основание и може да 
извършва проверка за евентуално несъответ­
ствие на оспорените законови текстове и с 
други конституционни разпоредби. Съдът обаче 
не може да обявява an bloc за противоконсти­
туционни и норми, за които се ограничава да 
приеме, че нямат самостоятелно приложение. 
Съдът не разполага с правомощието да пре­
установява действието на разпоредби, които 
сами по себе си не са противоконституционни. 
След като не са такива, те се явяват част от 
действащото право и тяхното действие може 
да бъде преустановено, ако се приеме, че ня­
мат приложно поле, само чрез изричната им 
отмяна с приемането на друг закон.
Дори да се приеме, че разпоредбите, които 
дефинират легално съдържанието на трафич­
ните данни и уреждат процедурно въпросите по 
тяхното предоставяне на оторизираните органи 
и институции във връзка с разкриването и 
разследването на тежки престъпления, нямат 
самостоятелно съществувание и ще намерят 
приложение само ако запазят действието си 
основните по значението си разпоредби, които 
уреждат достъпа до трафичните данни с посо­
чената легитимна цел, те пак не би следвало 
да се обявяват за противоконституционни 
поради връзката си с първите. Това е така, 
защото те ще влязат в новата законова уредба 
на материята след отстраняване на дефектите 
в нея с предвиждане на съдебен контрол при 
съхраняване и унищожаване на информацията 
и подходящ срок на нейното запазване. Освен 
това според нашето становище при частич­
но обявена противоконституционност тези 
разпоредби биха запазили и своето актуално 
действие и прилагане, защото по отношение 
на достъпа до трафични данни от страна на 
органите по чл. 250б, ал. 1 ЗЕС е предвиден 
съдебен контрол, т.е. липсва основание за про­
тивоконституционност на уредбата, а относно 
органите на досъдебното производство и съда 
за такъв достъп е предвидено препращане към 
чл. 159 от Наказателно-процесуалния кодекс 
(НПК), който не е оспорен пред Конститу­
ционния съд.
В контекста на изложените съждения за 
наличие на частична противоконституцион­
ност на оспорената уредба за проследяване 
на трафичните данни от предоставени съоб­
щителни услуги като несъобразени с чл. 34, 
ал. 2 от Конституцията следва да се третират 
следните разпоредби от ЗЕС: чл. 250а, ал. 1 
само в частта относно предвидения с нея 
срок от 12 месеца за съхраняване на тра­
фични данни, създадени или обработени от 
предприятията, предоставящи обществени 
електронни съобщителни мрежи и услуги, 
но не и в частта, в която са предвидени от­
делните хипотези на необходимост от това 
съхраняване; чл. 250а, ал. 2 само в частта, 
която предвижда разкриване и разследване на 
престъпления по чл. 319а – 319е от Наказател­
ния кодекс (НК) (с изключение на чл. 319а, 
ал. 5 във връзка с ал. 4 НК – вж. по-долу), 
които не са тежки престъпления и за тях не 
съществува легитимната цел на съхраняването 
на тези данни, която да е в съответствие с 
чл. 34, ал. 2 от Конституцията; чл. 250а, ал. 4, 
която не предвижда съдебен контрол относно 
тяхното унищожаване, чл. 250а, ал. 5 и 6, ко­
ито не предвиждат съдебен контрол относно 
съхраняване на трафичните данни, както и 
предвиденият в първата от тях допълните­
лен срок за съхраняването им, след като са 
били предоставени, както и разпоредбата на 
чл. 250е, която не предвижда съдебен контрол 
при унищожаване на справката по чл. 250д, 
ал. 4, която не се използва при образуване 
на досъдебно производство.
При това положение не са противоконсти­
туционни и би трябвало да запазят действи­
ето си, вместо да бъдат обявени за такива, 
следните разпоредби от ЗЕС: чл. 250а, ал. 3, 
който предвижда различен ред за съхраняване 
на други данни, вкл. съдържанието на съоб­
щенията, от този, предвиден за трафичните 
данни от телефонните и интернет комуника­
ции; чл. 250б, ал. 1, който определя органите, 
имащи право да искат извършване на справка 
за данните по чл. 250а, ал. 1 съобразно ком­
петентността им да разкриват и разследват 
тежки престъпления. В тази част не споделяме 
разбирането на мнозинството за противокон­
ституционност на чл. 250б, ал.1, т. 1 – 4 ЗЕС. 
Според мотивите текстът е противоконститу­
ционен понеже за посочените органи, предвид 
многообразието на тяхната дейност, отсъства 
изрична разпоредба, която отделно да очертае 
границите на необходимостта от нужните им 
трафични данни. Това разбиране не отчита 
ноторния факт, че дейността на тези органи 
във функционално отношение е свързана с 
противодействие на посегателства, които мо­
гат да застрашат или увредят националната 
сигурност. За гарантиране на нейната защита 
приоритетно значение има борбата с тежката 
престъпност. Затова, въпреки многообразието 
на осъществяваната преди всичко аналитична 
дейност, с устройствените закони на органите 
на Военната полиция, Военна информация, на 
МВР, Националната разузнавателна служба и 
Държавна агенция „Национална сигурност“ 
(ДАНС) е възложена и дейност по разкриване 
и разследване на извършени престъпления. С 
разпоредбата на чл. 250а, ал. 2 ЗЕС е въведен и