Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 23

Б Р О Й  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
—вътрешен контрол от органите за управление и
контрол на лечебното заведение.
5.2. Работа на принципа на екипността чрез:
—екипни заседания—провеждани ежедневно;
—клиничен колегиум—провеждан веднъж седмично;
—дебрифинг—текущо, при инцидент, суицидиум,
агресия, смърт или отреагиращо поведение;
—формулировки на случай, обсъждани задължител-
но екипно; поради разбирането за важността на форму-
лировката, изготвянето є в отделението следва опреде-
лен модел.
5.3. Модел на биопсихосоциална формулировка.
Пълният модел на биопсихосоциална формулиров-
ка включва:
5.3.1. Обобщение:
а) обобщение на случая;
б) отключващи стресогенни фактори.
5.3.2. Характеристика на пациента:
а) биологична характеристика—основните генетич-
ни, конституционални, темпераментови и медицински
фактори;
б) психологична характеристика—описват се лич-
ностовата структура и функционирането на пациента
по време на целия му жизнен цикъл и се включват пси-
ходинамични, поведенчески, когнитивни, екзистенци-
ални и морални съображения;
в) социокултурна характеристика—включват се
социалноикономическата класа и ценности, културна-
та ориентация, религиозните разбирания, социалните и
развлекателните дейности и интерперсоналните взаи-
моотношения;
г) семейна характеристика—описва се анамнезата,
отнасяща се до първичното семейство на пациента и
настоящата му семейна структура и функциониране;
д) характеристика на изпълнението на ролите—пред-
ставя плюсовете и минусите в уменията на пациента да
се справя с ежедневието и със своите роли—трудови,
обучителни и тези в свободното си време; в комбинация
с личната, социалната и семейната информация от дру-
гите части тя дава общ поглед върху психосоциалната
система на пациента.
5.3.3. Биопсихосоциална формулировка:
—обединяващо изложение—определят се данните,
които се считат за най-важни в определена клинична
ситуация, и се интегрира информацията по начин, кой-
то има смисъл.
5.3.4. Диагноза, списък с проблеми, терапевтичен
план и прогноза:
а) диагноза и диференциална диагноза;
б) списък с проблеми—специфични медицински,
интрапсихични проблеми и проблеми на психосоциал-
ната мрежа;
в) терапевтичен план—след определяне на пробле-
мите се изработва специфичен терапевтичен план.
г) прогноза—изложение на прогнозата за пациента
и очаквания терапевтичен отговор.
5.3.5. Формат за писане на формулировки на случай:
Биопсихосоциалната ориентация представя заболя-
ването и болестта като динамичен процес, характери-
зиращ се с взаимодействието на биологични, психоло-
гични и социокултурни фактори.
Компоненти на психиатрич-
Измерения
ната формулировка
Описателен
Представяне
Обяснителен
Предразположеност
Терапевтично-прогностичен
Провокиращи
план
фактори
Поддържащи
фактори
План (лечение)
Прогноза
V. Психиатрична болница
1. Обща характеристика.
В психиатричната болница се осъществяват след-
ните дейности:
—диагностициране и лечение на психично болни;
—психосоциална рехабилитация на психично болни;
—психопрофилактика и промоция на психично
здраве;
—грижи за психично болните.
Дейностите се извършват съгласно правилника за
устойството, дейността и вътрешния ред на болницата
и длъжностните характеристики на персонала. Екипи-
те работят по разработени програми, свързани със спе-
цификата на отделните психични разстройства.
2. Структура и осигуреност.
2.1. Консултативно-диагностичен блок:
—включва приемно-консултативни кабинети, ме-
дико-диагностична лаборатория, кабинети за функцио-
нална и образна диагностика, регистратура на лицата,
подлежащи на диспансеризация, дневен стационар.
2.2. Стационарен блок:
а) стационарният блок се състои от общопсихиат-
рични и клинично профилирани отделения;
б) броят на лекарите се определя от съотношението
на болните с различна степен на зависимост от грижи
и броя на леглата; всяко отделение се ръководи от на-
чалник отделение, като ординаторите се разпределят
по следния начин:
—един ординатор—на 5 до 10 легла с висока степен
на зависимост от грижи;
—един ординатор—на 20 легла със средна степен на
зависимост от грижи;
—един ординатор—на 50 легла с ниска степен на
зависимост от грижи;
в) клинични профили на отделенията в психиатрич-
на болница:
—общопсихиатрично отделение;
—детско-юношеско психиатрично отделение;
—съдебно-психиатрично отделение;
—наркологично отделение;
—геронтологично отделение;
—отделения с други клинични профили по пси-
хиатрия;
г) във връзка със специфичните особености на ле-
чебните програми при болните с психични разстройства
и изискванията за специфични условия при тяхното при-
лагане в стационарни условия могат да бъдат разкрити:
—рехабилитационни отделения;
—отделение тип “общежитие” за социална подкре-
па и осигуряване на съществуване продължително вре-
ме в защитена среда под наблюдение на медицински
персонал.
2.3. Щатът включва още: клиничен психолог—1 пси-
холог на 50 болни, социален работник на 50 до 100 бол-
ни, психотерапевти, трудотерапевти, медицински сест-
ри и санитари, чиято дейност се определя от длъжнос-
тните им характеристики.
3. Клинични профили.
3.1. Общопсихиатрично отделение:
Общопсихиатрично отделение се разкрива при ми-
нимум 10 легла и минимум 2 лекари на щат. В отделе-
нията се развиват различни сектори съобразно степен-
та на зависимост от сестрински грижи и осигуряване.
3.2. Геронтопсихиатрично отделение.
3.2.1. Характеристика:
В геронтопсихиатрично отделение се лекуват болни
над 60-годишна възраст с различни форми на деменция,
ендогенни разстройства в късна възраст, психотични
разстройства в хода на телесни и неврологични заболя-
вания, психогенни и други психотични заболявания, тер-
минално болни. Основна характеристика на преоблада-
ващата част от болните са дезорганизираното поведе-
ние, ограничен или липсващ самоконтрол, проблеми с
ежедневното функциониране и личната хигиена.