Държавен вестник, бр. 42, 2020 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  42
В допълнение към горното трябва да се 
посочи, че КС вече е упражнил правомо­
щието си по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Консти­
туцията, като се е произнесъл освен с Тъл­
кувателно решение № 22 от 31.10.1995 г. по
к.д. № 25/1995 г. (чиито мотиви в обсъжданата 
част са възприети с настоящото решение), с 
Тълкувателно решение № 14 от 2013 г. по к.д. 
№ 17/2013 г. и Решение № 24 от 1995 г. по к.д. 
№ 30/1995 г. относно действието на решението 
му при обявяване на противоконституцион­
ност на закон. Във връзка с това следва да 
се посочи, че в производството по чл. 149, 
ал. 1, т. 1 от Конституцията предметът на 
произнасяне може да бъде само абстрактно 
тълкуване на конституционна разпоредба, но 
не и разясняване съдържанието на актове на 
КС, постановени от други негови състави. В 
този смисъл е Определение № 5 от 1993 г. по 
к. д. № 35/1992 г. на КС и Определение № 3 
от 2015 г. по к. д. № 7/2015 г.
Не са налице предпоставките за тъл­
кувателно питане и по следващия въпрос 
относно условията, при които се проявява 
възстановителното действие на решение на 
Конституционния съд, с което се обявява за 
противоконституционен закон, изменящ или 
отменящ действащ закон.
Проблемите, поставени за разрешаване с 
третия въпрос, са породени от тълкувателното 
решение, постановено по к. д. № 25/1995 г., с 
което КС прие, че в случаите, когато съдът 
обяви за противоконституционен закон, с 
който се отменя или изменя действащ закон, 
последният възстановява действието си в 
редакцията преди отмяната или изменението 
му от влизане в сила на решението на съда. 
Действайки като позитивен законодател, 
КС „дописа“ конституционната разпоредба, 
предмет на тълкуване по съображение, че 
е недопустимо съществуването на законова 
празнота в правовия ред, която възниква с 
обявяването на закона за противоконститу­
ционен, и тази празнота трябва да бъде от­
странена, като се възстанови действието на 
изменения или отменения предходен закон. 
Въвеждайки автоматизъм на действието на 
предходния закон, КС не реши проблемите, 
свързани със законовата празнота, които са 
посочени в искането, а именно условията, 
при които се проявява възстановителното 
действие на конституционното решение. 
Във връзка с това вносителят на искането 
предлага да бъде изоставено разбирането за 
автоматизъм на възстановителното действие 
на предходния закон и „по тълкувателен път 
да се доразвие липсващата конституционна 
уредба“. Считам, че искането в тази му част 
също е недопустимо, защото по същество се 
предлага чрез задължителното тълкуване по 
чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията отново 
КС да се постави в положението на позитивен 
законодател. 
Възможността за произнасяне от Кон­
ституционния съд по искания за абстрактно 
нормативно тълкуване на конституционни 
разпоредби, т. е. да изясни точния им сми­
съл, го доближава до ролята на позитивен 
конституционен законодател, но той няма 
конституционното основание да законода­
телства. Конституционният съд е обвързан с 
постановеното от него нормативно тълкуване 
по к.д. № 22/1995 г., по което прие, че когато 
с решение на съда се обяви за противоконсти­
туционен закон, с който се отменя или изменя 
действащ закон, последният възстановява 
действието си в редакцията преди отмяната 
или изменението. Така приетото тълкуване 
се ползва със същата задължителна сила като 
тълкуваната конституционна разпоредба, за­
щото е неразделна част от нея и конституци­
онната разпоредба не може да се прилага по 
начин, който се различава от постановеното 
във връзка с нея решение на Конституционния 
съд. В този смисъл е и Тълкувателно решение 
№ 8 от 2005 г. по к.д. № 7/2005 г. По силата на 
ретроактивното действие на тълкувателното 
решение се приема, че тълкуваната конститу­
ционна норма – тази по чл. 151, ал. 1, т. 1, изр. 
трето, в частта относно правните последици 
на решението, е имала точно това съдържание 
и смисъл още при самото си създаване. При 
положение, че КС е обвързан с постановеното 
от него нормативно тълкуване, той не може 
да даде повторно различно тълкуване на кон­
ституционната разпоредба на чл. 151, ал. 2, 
изр. трето по същия въпрос. Това може да 
стори само конституционният законодател с 
промяна на конституционната уредба в тази 
част. Обстоятелството, че КС вече е действал 
като позитивен законодател при постановя­
ването на тълкувателното решение по к. д. 
№ 25/1995 г., не е основание да продължи тази 
си дейност. В случая по недопустим начин се 
превърна от тълкувател на Основния закон 
в конституционен законодател и „пренапи­
са“ конституционния текст, като прие, че 
решението на Конституционния съд, с което 
закон, изменящ или отменящ действащ закон, 
се обявява за противоконституционен, няма 
възстановително действие. 
Наличието на пропуски и празноти при 
уреждане на конституционно ниво на матери­
ята относно правните последици на решенията 
на Конституционния съд, с които се установява 
и обявява противоконституционност на закон, 
може да се отстрани не по пътя на абстракт­
ното тълкуване, респ. на еволютивна промяна 
в практиката на Конституционния съд, а чрез 
изменение и допълване по надлежния ред на 
Конституцията.