Държавен вестник, бр. 104, 2023 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  104
№ 2 от 2018 г. по к.д. № 2/2018 г., Решение 
№ 7 от 2019 г. по к.д. № 7/2019 г.). Също така 
и „съхраняването на престижа на съдебната 
власт и доверието в нея, разколебано от поведе­
нието на освободения от длъжност магистрат, 
е цел от най-висш, конституционен порядък“ 
(Решение № 5 от 2016 г. по к.д. № 2/2016 г., 
Решение № 17 от 2018 г. по к.д. № 9/2018 г.). 
Дали охранителна дейност по поддържане 
на обществения ред може да се упражнява с 
авторитет от частни субекти, обременени със 
съмнения за евентуална престъпна дейност, 
е въпрос с ясен отговор. Същевременно как­
то привлечените като обвиняеми физически 
лица – участници в търговското дружество, 
така и търговецът, на когото е издаден лиценз 
за частна охранителна дейност, разполагат с 
възможността да се освободят от тези съм­
нения, като предприемат предвидените в 
закона правни действия по отстраняване на 
лицата, поставящи под съмнение интегритета 
на упражняващите съответната дейност, но 
само след като са надлежно уведомени за 
съответните обстоятелства. Липсата на ак­
тивност в тази насока обвързва титулярите на 
издадения лиценз да понесат предвидения в 
закона резултат – отнемане на предоставената 
от държавата възможност за извършване на 
частна охранителна дейност, което напълно 
се вписва в произтичащата от Основния закон 
необходимост за поддържане на обществения 
ред чрез упражняване на власт от субекти с 
ненакърнен авторитет. Следва да се има пред­
вид също така, че основанията за отнемане 
на лиценза са аналогични на отрицателните 
предпоставки за неговото предоставяне, т.е. 
предварително ясно определени и известни 
(както е определен и известен и резултатът 
от неотстраняването им в предвидения от 
закона срок), а не въведени в закона след 
придобиване на правото да се упражнява 
частна охранителна дейност, в който случай 
би възникнало напрежение с изискванията 
за предвидимост и правна сигурност, произ­
тичащи от принципа на правовата държава.
Като се има предвид, че отнемането на 
лиценза за частна охранителна дейност пред­
ставлява предвидена в закона последица от 
непредприемане (от привлеченото като обви­
няем физическо лице и от търговеца) в опре­
делен срок на също така предвидени в закон 
правни действия, осуетяващи този резултат, 
настъпването му е обусловено от свободна­
та воля на търговеца и от упражненото му 
право на избор при предварително известни 
и определени по своите последици в закона 
алтернативни възможности. Упражняването 
на тези възможности е израз на „свободна воля 
и свободен избор“, които съгласно Решение 
№ 10 от 1994 г. по к.д. № 4/1994 г., Решение 
№ 2 от 2018 г. по к.д. № 8/2017 г. и Решение 
№ 4 от 2022 г. по к.д. № 14/2021 г. са „основ­
но право на личността“ по смисъла на чл. 6, 
ал. 1 от Основния закон, и принципът на 
правовата държава изисква тяхното зачитане. 
Във връзка с това и Решение № 9 от 2017 г. 
по к.д. № 9/2016 г. признава „свободата на 
личността да действа, като същевременно 
търпи резултатите от действията си“.
Като се има предвид изложеното, съдът 
приема, че за произтичащото от оспорената 
законова уредба ограничаване на основно кон­
ституционно право на гражданите по чл. 31, 
ал. 3 от Основния закон е налице легитимна 
цел, каквато е опазването на обществения 
ред от лица, разполагащи с авторитет да уп­
ражняват принуда и да изискват спазване на 
определено поведение в интерес на общността.
Същевременно е спазен принципът на 
съразмерност – посочената легитимна цел 
не може да бъде постигната посредством 
по-щадящо средство, след като отнемането 
на лиценза за частна охранителна дейност е 
резултат от предоставена възможност (както 
на привлеченото като обвиняем физическо 
лице, така и на търговеца) за осуетяване на 
тази последица чрез предприемане на пред­
видени в закона различни правни действия 
в определен срок. При това, дори и лицензът 
да бъде отнет поради проявена пасивност за 
извършване на тези действия, този резултат не 
е необратим, тъй като законът не забранява 
последващо упражняване на частна охрани­
телна дейност от търговеца. След отнемане на 
лиценза може отново да се иска издаване, тъй 
като основанието за отнемане на предходния 
лиценз вече е отпаднало, и в този смисъл 
не е налице пречка за издаване на лиценз 
по чл. 41, ал. 3, т. 2 във връзка с чл. 47, т. 5, 
буква „б“ ЗЧОД (участие в дружеството или 
в управителния му орган на лице, привлечено 
като обвиняемо за умишлено престъпление 
от общ характер). Същевременно следва да 
се има предвид, че за частната охранителна 
дейност не е предвиден ограничен брой на изда­
ваните лицензи съобразно чл. 13 ЗОАРАКСД. 
В този смисъл е налице възможност за 
„преразглеждане на случая при промяна на 
релевантните обстоятелства“ като критерий 
при преценката за пропорционалност на 
въведеното законово ограничение на кон­
ституционни права (Решение № 6 от 2016 г. 
по к.д. № 8/2015 г.). Във връзка с това съдът 
вече е имал повод да отчете наличието на 
„възможност за преразглеждане на случая 
при промяна на релевантните обстоятелства“ 
(Решение №7 от 2019 г. по к.д. № 7/2019 г.) при 
преценка на конституционосъобразността на 
законова мярка, ограничаваща конституцион­
но признати права за постигане на легитимна 
законодателна цел.
При извършване на преценката за съраз-
мерност следва също така да се съобрази, 
че законът не е предвидил като пречка за 
издаване на лиценз, респ. като основание за 
отнемане на издаден лиценз, привличане като 
обвиняем за умишлено престъпление на всяко 
лице, ангажирано с дейността на търговеца, а