Държавен вестник, бр. 94, 2002 г., стр. 7

Б Р О Й  94
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
УКАЗ № 347
На основание чл. 98, т. 8 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Награждавам майор Елдер Ребелу—полеви
адютант на президента на Португалската ре-
публика, с орден “Мадарски конник” втора сте-
пен с мечове за особено големите му заслуги за
укрепването и развитието на българо-португал-
ските отношения.
Издаден в София на 24 септември 2002 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Министър на външните работи:
Соломон Паси
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
53076
но право на гражданите за търсене и получа-
ване на информация, утвърдено и с редица
международни актове, по които Република
България е страна.
2. Твърди се, че като не е посочено в чл. 35,
ал. 1 и 5 ЗЗКИ, че е публичен регистърът, който
трябва да води Държавната комисия по сигур-
ността на информацията (ДКСИ), за материа-
лите и документите, съдържащи класифицира-
на информация, представляваща държавна или
служебна тайна, а с чл. 35, ал. 5 ЗЗКИ е предо-
ставено на правилник да уреди условията и реда
за справки от регистъра, също така се нарушава
правото на гражданите да бъдат информирани.
Липсата на информация не им давала и въз-
можност да упражнят правото си по чл. 120, ал. 2
от Конституцията да обжалват административ-
ните актове, които ги засягат.
3. Поддържа се, че чл. 43, ал. 5 ЗЗКИ проти-
воречи на чл. 48 от Конституцията, тъй като
ограничава правото на труд. Текстът бил и в
несъответствие с Конвенция № 111 от 1958 г.
относно дискриминацията в областта на труда
и професиите, по която Република България е
страна (ратифицирана с Указ № 205 от 1960 г.
на Президиума на НС) (Изв., бр. 46 от 1960 г.),
и с Европейската конвенция за защита правата
на човека и основните свободи (обн., ДВ,бр. 80
от 1992 г.; изм., бр. 137 от 1998 г.). Непредвиде-
ната процедура за защита по съдебен ред нару-
шавала и чл. 56 от Конституцията.
4. В противоречие с чл. 120, ал. 2 от Кон-
ституцията се сочи, че са и разпоредбите на
чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5, чл. 60, ал. 5, чл. 68,
69, чл. 88, ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ, с които се
изключва правото на обжалване на админис-
тративните актове, отнасящи се до достъп,
прекратяване и отказ до достъп до класифи-
цирана информация. Това нарушавало и пра-
вото на защита на лицата, до които се отнасят
съответните актове.
В изложението на искателите са наведени
доводи и за противоречие на цитираните раз-
поредби с посочени международни актове и
конвенции, по които Република България е
страна. Искането обаче се основава само на
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията и не се иска
Конституционният съд да се произнесе на ос-
нование чл. 149, ал. 1, т. 4 от Конституцията за
съответствието на атакуваните текстове от
ЗЗКИ с някои от нормите на международното
право или с международни договори, по които
България е страна. Съгласно чл. 22, ал. 1 от
Закона за Конституционния съд съдът не е
ограничен с посоченото основание за несъот-
ветствие с Конституцията. Той обаче може да
се произнесе само по исканията, конкретно
посочени в някои от точките на чл. 149, ал. 1
от нея. Това е, което мотивира определението
на Конституционния съд да допусне до раз-
глеждане само исканията, които се основават
на противоречия с Конституцията.
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 3
от 25 септември 2002 г.
по конституционно дело № 11 от 2002 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел—Христо Данов, и членове: Георги Марков,
Димитър Гочев, Тодор Тодоров, Неделчо Беро-
нов, Стефанка Стоянова, Маргарита Златаре-
ва, Васил Гоцев, Людмил Нейков,  Румен Ян-
ков,  Живан Белчев,  Пенка Томчева, при учас-
тието на секретар-протоколиста Росица Топа-
лова разгледа в закрити заседания на 17 и 25
септември 2002 г. конституционно дело № 11 от
2002 г., докладвано от съдията Васил Гоцев.
Делото е образувано по искане на 57 народ-
ни представители от ХХХIХ Народно събрание
за установяване противоконституционността на
чл. 35, ал. 1 и 5, чл. 43, ал. 5, чл. 57, ал. 5, чл. 59,
ал. 5, чл. 60, ал. 5, чл. 68, 69, чл. 88, ал. 2 и чл. 109
от Закона за защита на класифицираната ин-
формация (ЗЗКИ) (ДВ, бр. 45 от 2002 г.), както
и на § 37 от преходните и заключителните раз-
поредби на същия закон.
I
1. В началото на искането са изложени съ-
ображения срещу § 37 от преходните и заклю-
чителните разпоредби на Закона за защита на
класифицираната информация (ПЗРЗЗКИ), за
който се твърди, че противоречи на разпоред-
бите на чл. 41 и чл. 57, ал. 1 от Конституция-
та. С отмяната на Закона за достъп до доку-
ментите на бившата Държавна сигурност и
бившето Разузнавателно управление на Гене-
ралния щаб (ЗДДБДСБРУГЩ) (обн., ДВ,
бр. 63 от 1997 г.; изм. и доп., бр. 89 от 1997 г.,
бр. 69 от 1999 г., бр. 24 и 52 от 2001 г.), която
постановява § 37 ПЗРЗЗКИ, се нарушавало га-
рантираното от Конституцията (чл. 41) основ-