Държавен вестник, бр. 7, 2007 г., стр. 30

С Т Р .  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  7
Г л а в а  в т о р а
ПРОВЕЖДАНЕ НА ОБУЧЕНИЕТО
Раздел I
Обучаващи институции
Чл. 7. (1) Теоретичното обучение се провеж-
да от:
1. висши училища, получили положителна
акредитационна оценка по Закона за висшето
образование, и Военномедицинската академия;
2. национални центрове по проблемите на
общественото здраве, получили акредитация по
съответната специалност по реда на Закона за
висшето образование.
(2) Практическото обучение се провежда във:
1. заведенията по ал. 1;
2. лечебни заведения, получили положител-
на акредитационна оценка за обучение на сту-
денти и специализанти по чл. 90, ал. 1, т. 3 от
Закона за лечебните заведения, които имат
възможност за изпълнение на учебната програ-
ма за специалността или на съответните разде-
ли или модули от нея;
3. регионалните инспекции по опазване и
контрол на общественото здраве, центровете за
спешна медицинска помощ и здравните заведе-
ния, определени от министъра на здравеопаз-
ването.
Чл. 8. Ръководителите на лечебни и здрав-
ни заведения, получили положителна акреди-
тационна оценка за обучение на студенти и
специализанти, подават заявление до минис-
търа на здравеопазването за включването им
в списък, който се публикува на страницата
на Министерството на здравеопазването в
интернет и се актуализира при изтичане на
срока или при промяна на акредитационната
оценка.
Раздел II
Условия за провеждане на обучението
Чл. 9. Обучението за придобиване на спе-
циалност в системата на здравеопазването се
състои в усвояване на теоретични знания и
практически умения по специалност, която
обхваща обособен раздел на медицинската нау-
ка и практика.
Чл. 10. (1) Специалност могат да придоби-
ват правоспособни медицински специалисти с
висше образование по специалностите от про-
фесионални направления “Медицина”, “Дентал-
на медицина”, “Фармация” и “Здравни грижи”.
(2) Специалност по реда на тази наредба
могат да придобиват и немедицински специа-
листи с висше образование, ако има определе-
на специалност за тях в номенклатурата по чл. 1
и работят по тази специалност в системата на
здравеопазването.
Чл. 11. (1) Приемането на специализанти се
осъществява на места за клинична ординатура,
финансирани от държавата, и на места срещу
заплащане, определени по реда на чл. 18.
(2) Записването се извършва във висшите
училища или във Военномедицинската акаде-
мия, а обучението се провежда от институциите
по чл. 7.
(3) Едновременно обучение за придобиване
на повече от една специалност не може да се
извършва.
Чл. 12. (1) Обучението за придобиване на
специалност и обучението за професионална
квалификация по чл. 2, ал. 2 се провеждат по
учебни програми съобразно номенклатурата на
специалностите. Учебните програми се разра-
ботват и приемат от висшето училище и от
Военномедицинската академия въз основа на
учебни програми, утвърдени от министъра на
здравеопазването.
(2) Учебните програми по ал. 1 за военноме-
дицинските специалности се съгласуват с ми-
нистъра на отбраната.
(3) В учебните програми се включва:
1. задължителното теоретично и практичес-
ко обучение и тяхната продължителност съг-
ласно срока, определен в приложение № 1;
2. разпределението по области или модули
от медицинската наука и практика и тяхната
продължителност.
(4) Теоретичното обучение се провежда в
редовна форма, а ако е предвидено в учебната
програма може да се провежда и дистанционно.
(5) Обучението се извършва с личното учас-
тие на специализанта, който носи отговорност
за извършваната от него дейност.
(6) Срокът на обучението може да бъде удъл-
жаван за период не по-дълъг от два пъти от
определения в приложение № 1 срок.
Чл. 13. (1) Обучението за придобиване на
специалността “обща медицина” се провежда
за срок от три години, от които една година
(53 седмици) теоретично обучение по моду-
лите на учебната програма и практическо
обучение: шест месеца в лечебно заведение за
болнична помощ и шест месеца в амбулато-
рии за първична медицинска помощ, акреди-
тирани за обучение по “обща медицина”, и
една година в амбулатория за първична меди-
цинска помощ.
 (2) Практическото обучение в амбулатори-
ята за първична медицинска помощ може да се
провежда до шест месеца и в друго лечебно или
здравно заведение, акредитирано за обучение
по специалности, различни, но свързани със
специалността “обща медицина”.
(3) Практическо обучение в рамките на обу-
чението за придобиване на висше образование
по “Медицина”, провеждано в акредитирано
лечебно заведение за болнична помощ или в
акредитирана амбулатория за първична меди-
цинска помощ, се зачита за практическо обуче-
ние по ал. 1, но не повече от една година.
(4) Лекари, които имат призната специал-
ност и регистрирана амбулатория за първич-
на медицинска помощ, придобиват специал-