Държавен вестник, бр. 6, 2006 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  6
б) извършване на дезинсекция в обектите, в
които се отглеждат еднокопитни животни, и в
биотопите с вектори съгласно приложение № 2;
в) основно механично почистване, дезинфек-
ция и дератизация в обектите с еднокопитни
животни;
г) поставяне на предупредителни надписи за
АЧК пред засегнатите населени места и живот-
новъдни обекти;
д) извършване на ежедневни клинични прег-
леди на еднокопитните животни в населеното
място, в което се намира засегнатият обект, в
продължение на 28 дни след умъртвяването на
всички болни или серопозитивни за АЧК жи-
вотни, а след това—през три дни в продълже-
ние на два месеца; резултатите от прегледите се
отбелязват в дневник;
е) извършване на клинични прегледи на ед-
нокопитните животни в населени места, в ко-
ито не е констатирана АЧК, през три дни в
продължение на 28 дни след умъртвяването на
всички болни или серопозитивни за АЧК жи-
вотни; резултатите от прегледите се отбеляз-
ват в дневник;
ж) извършване на двукратно серологично
изследване през период от 21 дни на еднокопит-
ните животни в засегнатото населено място;
з) извършване на серологични изследвания
в населените места, в които няма засегнати
обекти, по схема, утвърдена от генералния ди-
ректор на НВМС;
и) изграждане на дезинфекционни площад-
ки за хора и транспортни средства на входовете
на обектите с еднокопитни животни;
к) ваксинация на всички еднокопитни жи-
вотни в зоната с регистрирана от НВМС вакси-
на и идентификация на ваксинираните живот-
ни с ясна и незаличима маркировка;
3. дава указания за обезвреждане на тора и
отпадъците от почистването по т. 2, буква “в”;
4. извършва епизоотологично проучване за
изясняване на:
а) предполагаемата дата на възникване на
АЧК и начина на проникване на инфекцията в
засегнатия обект;
б) източника на инфекцията в засегнатия
обект и възможността за заразяване на едноко-
питни животни в други обекти с вируса на АЧК
от същия източник;
в) наличието и разпространението на век-
тори;
г) броя на еднокопитните животни, постъпи-
ли или напуснали засегнатия обект, и на трупове-
те на еднокопитни животни, напуснали обекта.
(3) След анализ на епизоотологичните дан-
ни, метеорологичните и климатичните условия
и географските особености НВМС може да пре-
цени, че извършването на ваксинация не е не-
обходимо, като уведомява за това Европейска-
та комисия (ЕК).
(4) Националната ветеринарномедицинска
служба може да въведе мерките по ал. 2 извън
зона “А”, когато след анализ на епизоотологич-
ните данни, метеорологичните и климатични-
те условия и географските особености възник-
не съмнение за широко разпространение на
АЧК, като уведомява за тези мерки ЕК.
(5) Когато територията на зона “А” включва
част от територия на съседна държава, НВМС
и ветеринарната служба на тази държава опре-
делят границите на зоната и мерките, които ще
се предприемат в нея.
(6) 60 дни след умъртвяване на всички болни
или серопозитивни животни и получени отри-
цателни резултати за АЧК от двукратни серо-
логични лабораторни изследвания, извършени
през период 21 дни, мерките по ал. 2, по чл. 7 и
по чл. 6, ал. 2 се отменят.
(7) Най-малко три месеца след отмяната на
мерките по ал. 2 в зависимост от сезона офици-
алният ветеринарен лекар:
1. извършва:
а) ежеседмични клинични прегледи на едно-
копитните животни;
б) дезинсекция, дезинфекция и дератизация
на животновъдните обекти;
2. дава указания за обеззаразяване на тора.
Чл. 13. (1) Националната ветеринарномеди-
цинска служба определя предпазна зона “Б” и
надзорна зона “В” в зависимост от епизоотоло-
гичните данни, географските, административни-
те и екологичните особености, свързани с АЧК.
(2) Зона “Б” обхваща територията в радиус
най-малко 100 км около засегнатия обект.
(3) Зона “В” обхваща територията в радиус
най-малко 50 км от външната граница на зона
“Б”, в която не е била извършвана ваксинация
срещу АЧК през последните 12 месеца.
(4) Когато територията на зона “Б” или зона
“В” обхваща територията на повече от една
държава, НВМС и ветеринарните служби на тези
държави определят границите на зоната и мер-
ките, които ще се предприемат в нея.
Чл. 14. Националната ветеринарномедицинс-
ка служба след съгласуване с Постоянния коми-
тет по хранителната верига и здравеопазването
на животните към ЕК може да разшири граници-
те на зони “А”, “Б” или “В” в зависимост от:
1. тяхното географско разположение и еко-
логични фактори;
2. метеорологичните условия;
3. наличието и разпространението на вектори;
4. резултатите от извършеното епизоотоло-
гично проучване по чл. 12, ал. 2, т. 4;
5. резултатите от лабораторните изследвания;
6. ефикасността на извършваните дезин-
секции.
Чл. 15. (1) В зона “Б” официалният ветери-
нарен лекар:
1. изготвя списък на животновъдните обек-
ти, в които се отглеждат еднокопитни живот-
ни, и броя на животните в тях;
2. извършва клинични прегледи на едноко-
питните животни през три дни в продължение
на 28 дни след умъртвяване на всички болни
или серопозитивни за АЧК животни, като за-
писва данните от прегледите в дневник;