Държавен вестник, бр. 45, 2004 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  45
Член 3
Отказване на екстрадиране
1. Екстрадицията не се допуска в случаите,
когато:
а) срещу лицето, по отношение на което е
отправено искане за екстрадиране, е открито
наказателно производство за същото престъп-
ление или то вече е осъдено от съдебните орга-
ни на замолената страна;
б) съгласно законите на една от страните
към датата на получаване на искането за екст-
радиране наказателното преследване или изпъл-
нението на наказанието са погасени по давност;
в) по отношение на извършеното престъп-
ление, предмет на искането за екстрадиция, в
замолената страна е обявена амнистия;
г) лицето, чието екстрадиране се иска, е било,
е или ще бъде съдено от извънреден съд в моле-
щата страна;
д) престъплението, на основание на което е
направено искане за екстрадиране, се счита от
замолената страна за политическо престъпле-
ние, свързано с политическо или за военно прес-
тъпление;
е) към датата на вземане на решение за екс-
традиране лицето, чието екстрадиране се иска,
е гражданин на замолената страна.
2. Екстрадиране не се допуска и в случаите,
когато има основателни причини да се счита,
че лицето, за което е отправено искането:
а) е било или ще бъде подложено на съдебно
производство, което не осигурява спазването
на минимални права за защита; образуване на
наказателно производство в отсъствие на лице-
то, чието екстрадиране се иска, не представля-
ва само по себе си основание за отказване на
екстрадирането, ако молещата страна се задъл-
жи да проведе ново наказателно производство
с участието на дееца в съответствие с нацио-
налното є законодателство;
б) ще бъде подложено на преследване или
дискриминационни мерки поради раса, рели-
гия, пол, националност, език, политически убеж-
дения или ще бъде подложено на жестоко, не-
човешко или деградиращо третиране или на
действия, представляващи нарушения на някои
от основните човешки права.
Член 4
Факултативни основания за отказване
на екстрадиране
Екстрадиране може да бъде отказано в слу-
чаите, когато:
а) деянието, поради което е отправено иска-
не за екстрадиране, е извършено изцяло или
отчасти на територията на замолената страна
или на място, считано за нейна територия, съг-
ласно закона на същата страна;
б) престъплението, предмет на искането за
екстрадиране, е извършено извън територията
на страните и законът на замолената страна не
би се прилагал към такова престъпление.
Член 5
Смъртно наказание
Ако деянието, за което е направено искане-
то за екстрадиране, е наказуемо съгласно зако-
ните на молещата страна със смърт, екстради-
ране може да се допуска единствено, ако споме-
натата страна даде съответните уверения, сче-
тени за достатъчни от замолената страна, че
такова наказание няма да се наложи или ако е
вече наложено, няма да се изпълни.
Член 6
Образувне на наказателно производство
в замолената страна
1. При отказване на екстрадиране в случаи-
те на чл. 3, ал. 1, буква “е” и чл. 3, ал. 2 замоле-
ната страна, по искане на другата страна, пре-
дава случая на компетентните си органи за об-
разуване на наказателно производство. За цел-
та молещата страна представя процесуалната
документация и всички необходими за процеса
данни, с които разполага.
2. Замолената страна информира незабавно
другата страна за хода на искането, както и за
хода на образуваното наказателно производство.
3. Всяка договаряща страна образува наказа-
телно производство по молба на другата страна
срещу свои граждани, които са извършили прес-
тъпление на територията на молещата страна,
за което съгласно разпоредбите на този договор
се допуска екстрадиция. За целта молещата стра-
на предава всички доказателства за престъпле-
нието на замолената страна. Молещата страна
се уведомява за резултата от молбата є.
Член 7
Принцип на особеността
1. Без съгласието на замолената страна екс-
традираното лице не може да се подлага на
принудителни или други мерки, ограничаващи
личната му свобода за престъпление, извърше-
но преди предаването му, различно от това, за
което е допусната екстрадицията.
2. Ако в хода на наказателното производст-
во настъпи промяна в правната квалификация
на деянието, за което се иска екстрадиране,
екстрадираното лице не може да се подложи на
наказателно преследване или на ограничения
на личната му свобода, освен ако новата правна
квалификация на деянието е  включена в разре-
шението за екстрадиция.
3. Екстрадираното лице не може да бъде пре-
дадено на трета страна без съгласието на замоле-
ната страна във връзка с престъпление, извърше-
но преди предаването му на молещата страна.
4. В случаите по ал. 1 и 3 молещата страна
изпраща искане, като прилага документацията
по чл. 8, букви “б” и “в”, а при необходимост и
по буква “а” или при екстрадиране в трета стра-
на искането за екстрадиране и представените
документи от тази страна. Към искането се
прилагат и дадените от екстрадираното лице