Държавен вестник, бр. 76, 2013 г., стр. 67

БРОЙ  76	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  67  
храна и квартира за период, който не 
може да бъде по-кратък от 16 седмици 
считано от деня на злополуката или от 
началото на болестта. 
	
3.	 Когато болестта или злополуката при­
чинява неработоспособност, корабособ­
ственикът е длъжен да изплати:
	
(а)	пълния размер на възнаграждението 
за периода, през който болният или 
пострадалият при злополука моряк се 
намира на борда, или до момента, в 
който същият бъде репатриран, в съ­
ответствие с тази Конвенция; и
	
(b)	пълния размер на възнаграждението 
или част от него, както това е устано­
вено от националното законодателство 
или както е предвидено в колектив­
ните трудови договори, за периода от 
репатрирането или слизането на брега 
на моряка до пълното му оздравяване 
или до момента, в който това лице 
има право на парични обезщетения в 
съответствие с предвиденото от нацио­
налното законодателство на съответната 
държава-членка, в зависимост от това 
кой от двата момента настъпва по-рано.
	
4.	 Националното законодателство може 
да предвиди ограничаване на отговор­
ността на корабособственика само до 
изплащане на пълния размер на въз­
награждението или на част от него на 
моряк, който не се намира на борда на 
кораба, за период, който не може да 
бъде по-кратък от 16 седмици считано 
от деня на злополуката или от началото 
на болестта.
	
5.	 Националното законодателство може 
да освободи от отговорност корабособ­
ственика по отношение на:
	
a)	 злополука, която не е настъпила по 
време на службата на кораба;
	
b)	 злополука или болест, причинени от 
умишлено действие, умишлена вина 
или от лошо поведение на заболелия, 
увредения или починалия; и
	
c)	 болест или недъг, умишлено прикрити 
в момента на наемането на работа.
	
6.	 Националното законодателство може 
да освободи от отговорност корабособ­
ственика по отношение покриването на 
разходите за медицинско обслужване, 
храна, квартира и разходите за погре­
бение, ако тази отговорност е поета от 
обществените власти. 
	
7.	 Корабособствениците или техните 
представители предприемат мерки за 
съхранение на личните вещи, оставени 
на борда от болен, пострадал от зло­
полука или починал моряк, както и за 
връщането им на неговото семейство. 
Ръководство В4.2 – Отговорност на корабо­
собственика
	
1.	 Изплащането на пълния размер на 
възнаграждението, което се изисква 
съгласно алинея 3(а) на Стандарт А4.2, 
може да не включва премии. 
	
2.	 Националното законодателство може да 
предвиди прекратяване на отговорност­
та на корабособственика за поемане на 
разходите за болен или пострадал от 
злополука моряк от момента, в който 
този моряк има право на медицинско 
обслужване по схема за задължително 
здравно осигуряване, задължително 
осигуряване срещу злополука или ком­
пенсация при трудова злополука. 
	
3.	 Националното законодателство може да 
предвиди застрахователна институция 
да възстанови на корабособственика 
извършените от него разходи за погре­
бение в случаите, в които е заплатена 
премия за погребение на починалия 
моряк, съгласно законодателството, ре­
гламентиращо социалното осигуряване 
или компенсациите за работещите. 
П р а в и л о  4 . 3  – Б е з о п а с н о с т ,  о п а з в а ­
н е  н а  з д р а в е т о  и  п р е д о т в р а т я в а н е 
н а  з л о п о л у к и
Цел: да се гарантира, че условията на труд 
на моряците на борда на корабите подобряват 
безопасността и опазването на здравето при 
работа
	
1.	 Всяка държава-членка гарантира, че 
моряците, които работят на кораби, 
плаващи под нейно знаме, се ползват 
от система на опазване на здравето при 
работа и живеят, работят и се обучават 
на борда на корабите в безопасна и 
здравословна среда. 
	
2.	 Всяка държава-членка след консулта­
ции с представителните организации 
на корабособствениците и на моряци­
те и като взема предвид прилаганите 
кодекси, ръководства и стандарти, 
препоръчани от международните орга­
низации, националните администрации 
и организации на корабоплавателната 
индустрия, разработва и публикува 
национални ръководства за управление 
на безопасността и здравето при работа 
на корабите, които плават под нейно 
знаме. 
	
3.	 Всяка държава-членка приема зако­
нодателство и мерки за регулиране на 
въпросите, предмет на този Кодекс, 
като отчита съответните международни 
норми и установява стандарти за без­
опасност и здраве при работа и предо­
твратяване на злополуки на корабите, 
плаващи под нейно знаме.