Държавен вестник, бр. 54, 2021 г., стр. 85

БРОЙ  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  85  
ви оплакване, че решението на тричленния 
състав на Върховния административен съд е 
недопустимо, при условията на евентуалност 
неправилно, като постановено в нарушение 
на материалния закон и при допуснати съ­
ществени процесуални нарушения, както и е 
необосновано – отменителни основания по 
чл. 209, т. 3 от АПК. В жалбата се излагат 
подробни доводи в подкрепа на оплаквания­
та. Моли Върховния административен съд 
да постанови решение, с което да обезсили 
решението на тричленния състав на ВАС и 
вместо него да постанови друго такова, с 
което да остави без разглеждане жалбата на 
И. М. против Инструкцията за провеждане 
на предварителни проверки (изх. № 89 от 
10.03.2011 г. на ПРБ, № Iз-673 от 16.03.2011 г. 
на МВР), в частта извън чл. 8 в частта „ре­
золюция по чл. 4 и 5“, чл. 9, ал. 3, т. 1 и 2, 
чл. 11, ал. 2, чл. 13, ал. 1 и 2, издадена от 
главния прокурор на Република България и 
министъра на вътрешните работи, и да пре­
крати производството по делото. Претендира 
присъждане на разноски.
Ответникът по касационната жалба И. М. 
от гр. Велико Търново чрез своя процесуален 
представител адв. К. С. взема становище за 
неоснователност на жалбата. Претендира 
заплащане на разноски. 
Ответният по касационната жалба главен 
прокурор на Република България не е взел 
становище.
Представителят на Върховната админис­
тративна прокуратура дава заключение за 
неоснователност на касационната жалба. 
Върховният административен съд, петчленен 
състав на първа колегия, като прецени до­
пустимостта на жалбата и наведените в нея 
касационни основания, съгласно разпоредба­
та на чл. 218 от АПК приема за установено 
следното: Касационната жалба е подадена в 
срока по чл. 211, ал. 1 от АПК от надлежна 
страна и е процесуално допустима. Разгледана 
по същество, е неоснователна. С решението 
тричленният състав на ВАС, осмо отделение, е 
обявил за нищожна Инструкцията за провеж­
дане на предварителни проверки (изх. № 89 от 
10.03.2011 г. на ПРБ, № Iз-673 от 16.03.2011 г. 
на МВР), в частта извън чл. 8 в частта „ре­
золюция по чл. 4 и 5“, чл. 9, ал. 3, т. 1 и 2, 
чл. 11, ал. 2, чл. 13, ал. 1 и 2, издадена от 
главния прокурор на Република България и 
министъра на вътрешните работи. На стр. 3 от 
решението е прието, че жалбата е процесуално 
допустима и не са налице условията по чл. 159, 
т. 1 и 3 АПК за оставянето є без разглеждане 
като недопустима. Изложени са мотиви, че 
правилата за кординация и взаимодействие 
не са нови и са съществували при отмяна на 
инструкцията от издателите, който акт впо­
следствие е прогласен за нищожен от съда. 
Добавено е, че становището на ответника, че 
инструкцията не се прилага като нормативен 
акт поради издаване на последващ такъв, не 
води до извод, че тя изрично или мълчаливо 
е отменена. На отделен ред съдът е анализи­
рал представените от ответника Правила за 
координация и взаимодействие, като е приел, 
че те имат за цел и предмет създаването на 
организационни предпоставки и нормативи 
при взаимодействието между органите на 
прокуратурата и МВР по преписки, провер­
ки, неотложни и първоначални действия по 
разследване, а тези на инструкцията имат за 
предмет дейността на прокурора при пред­
варителни проверки, преди образуване на 
досъдебното производство, контрола и пред­
приеманите дисциплинарни и организационни 
мерки във връзка с тях. Решаващият съд е 
приел, че искането на жалбоподателя за про­
гласяване на нищожността на инструкцията в 
посочените части е основателно, тъй като тя 
е нормативен административен акт, за който 
е налице императивно изискване за обнарод­
ване в „Държавен вестник“ по смисъла на 
чл. 5, ал. 5 от Конституцията на Република 
България, чл. 78, ал. 2 АПК и чл. 37, ал. 1 
ЗНА. Посочено е, че неспазването на това 
нормативно установено изискване води до 
липса на елемент от фактическия състав по 
издаване на акта, поради което той не влиза 
в сила и не произвежда правни последици.
Решението на тричленния състав на Вър­
ховния административен съд, осмо отделение, 
е правилно и законосъобразно.
В касационната жалба на министъра на 
вътрешните работи се излагат доводи за не­
допустимост на първоинстанционното реше­
ние поради обстоятелството, че оспорената 
инструкция е отменена, а при условията на 
евентуалност – в случай на неуважаване на 
първото оплакване, за неправилност на реше­
нието поради наличие на всички отменителни 
основания по чл. 209, т. 3 АПК – нарушение 
на материалния закон, съществено нарушение 
на съдопроизводствените правила и необос­
нованост.
По направените оплаквания настоящият 
състав на касационната инстанция приема за 
установено следното:
Наведените оплаквания за касатора за недо­
пустимост на съдебния акт са неоснователни. 
В първоинстанционното решение са изложени 
обстойни мотиви (всъщност основните мотиви 
на съда са в тази насока) защо съдът приема, 
че подадената жалба е процесуално допустима 
и не са налице хипотези по чл. 159, т. 1 и 3 
АПК, обосноваващи оставяне на жалбата без 
разглеждане и прекратяване на производството 
по делото. Изводите на тричленния състав се 
споделят в тази насока напълно при услови­
ята на чл. 221, ал. 2 АПК. В допълнение на 
изложеното следва да бъде посочено следното: