Държавен вестник, бр. 78, 2006 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
1. Конституционният законодател изгражда
структурата на съдилищата и приравнява към
нея тази на прокуратурата; поставя на върха на
двете звена на съдебната система ВКС, ВАС и
главния прокурор (донякъде и чрез прокурорите
от ВКП и ВАП), които задължава да упражня-
ват контрол по същество над работата на по-
ниските подразделения от съда и прокуратура-
та. Наред с осъществяване на общата правораз-
давателна дейност за върховните съдилища и
следеното за законност от върховните прокура-
тури като тяхна специфична функция в рамките
на съдебната власт ВКС и ВАС осъществяват
върховен съдебен надзор за точното и еднакво
прилагане на законите от всички съдилища—
чл. 124 и чл. 125, ал. 1 от Конституцията, а глав-
ният прокурор осъществява надзор за законност
върху дейността на всички прокурори—чл. 126,
ал. 2 от Конституцията. Други органи нямат
право да се месят в тази същинска правосъдна
дейност на съдиите и прокурорите.
На втори план несъщинската правосъдна дей-
ност по организацията и дейността на съдили-
щата, прокурорските и следствени органи е пре-
доставено за уреждане със закон—чл. 133 от
Конституцията. Богатата практика на Консти-
туционния съд по този конституционен текст,
развитието на нормите в Закона за съдебната
власт и традиция на съдебните закони в Бълга-
рия показват, че под организация на съдебната
дейност се разбира насрочването, движението
и приключването на съдебните дела, прокурор-
ските и следствени преписки. Именно контро-
лът върху организацията на съдебната дейност
в посочения аспект се възлага през годините на
Инспектората към Министерството на право-
съдието спрямо всички магистрати без тези от
ВКС, ВАС, ВКП и ВАП, израз на който конт-
рол е именно правомощието на министъра на
правосъдието да прави кадрови предложения
до ВСС и черпещ конституционна сила от чл. 133
от Конституцията.
Следователно, участието на изпълнителната
власт и участието на съдебната власт в контрола
на третата власт е създаден в Конституцията по
две вертикални успоредни линии—от една стра-
на, министърът на правосъдието чрез Инспек-
тората към министерството контролират орга-
низацията на дейността на магистратите до ниво
ВКС, ВАС, ВКП и ВАП, от друга—по силата на
инстанционния контрол и чрез изрично посоче-
ните конституционни правомощия ВКС и ВАС,
а чрез централизираното устройство и главния
прокурор (вкл. и с магистратите от ВКП и ВАП)
контролират по същество правосъдната дейност.
Така конституционният законодател постига
толкова желаното за всички модерни държави
“взаимодействие между властите”.
Получавайки компетентност за кадрови
предложения и спрямо висшите магистрати, ми-
нистърът на правосъдието наклонява везните
на създаденото равновесие в полза на изпълни-
телната власт и с това се накърнява балансът
на взаимодействие между изпълнителната и съ-
дебната власт.
В същия смисъл са изложени и съображени-
ята за особено мнение на съдията при приемане
за конституционносъобразна аналогичната раз-
поредба в ЗСВ към Решение 1/1999 г. на КС.
2. Съвсем различно е положението при тре-
тото звено от съдебната власт—следствените
органи. Правото на министъра на правосъдие-
то да прави кадрови предложения за следовате-
лите съгласно обсъждания конституционен
текст на чл. 130а, т. 3 не води до противокон-
ституционност на Закона за изменение на Кон-
ституцията и това следва от конституционната
постройка на следствените органи.
Структурата на следствените органи не е за-
крепена на конституционно ниво, поради което
през годините по законодателен ред тя търпи
промени в двете нейни крайности—от силно цен-
трализиран модел до такава с хоризонтална
структура. Обемът на правомощията на следо-
вателите също не е очертан категорично от Кон-
ституцията, а е делегиран на закон. Именно лип-
сата на организационна характеристика и импе-
ративна функционална рамка на следствието в
Конституцията прави това трето звено в съдеб-
ната власт да не играе роля при изграждането
баланса на взаимодействието между изпълни-
телната и съдебната власт. А оттук и изводът, че
оспорваната конституционна разпоредба в част-
та за следователите не нарушава неговото рав-
новесие и е в съответствие с изискването на
чл. 158, т. 3 от Конституцията.
Предвид горното и на основание чл. 149, ал. 1,
т. 2 от Конституцията, Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на ВКС за установяване
противоконституционността на чл. 130а, т. 3 от
Конституцията, създаден с параграф 7 от Закона
за изменение и допълнение на Конституцията на
Република България (ДВ, бр. 27 от 31.03.2006 г.).
Председателстващ: Васил Гоцев
61847
ОПРЕДЕЛЕНИЕ  № 4
от 19 септември 2006 г.
Заместващият председателя на Конституци-
онния съд на Република България на основание
чл. 148, ал. 1, т. 1 от Конституцията на Републи-
ка България и чл. 11, ал. 1 и 3 от Закона за
Конституционен съд
О П Р Е Д Е Л И :
Обявява за прекратени поради изтичане на
определения срок мандатите на съдии от Кон-
ституционния съд, считано от 3 октомври 2006 г.,
както следва:
От квотата на Народното събрание:
1. Неделчо Крумов Беронов.
От квотата на Президента на Републиката:
1. Маргарита Иванова Златарева.
2. Живан Белчев Димитров.
От квотата на Съдебната власт:
1. Стефанка Рускова Стоянова.
Заместващ председател: Васил Гоцев
61962