Държавен вестник, бр. 88, 2010 г., стр. 23

БРОЙ  88	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  23  
в) контрол на точковите източници на за­
мърсяване чрез разрешителен режим и регу­
лиране в съответствие с изискванията на глава 
осма от ЗВ;
г) периодичен преглед и, при необходимост, 
изменение, прекратяване и/или отнемане на 
разрешителните.
Чл. 5. (1) Зоните за смесване по чл. 4, ал. 1 
се определят от съответната басейнова дирек­
ция при спазване на следните задължителни 
изисквания:
1. обхватът на всяка такава зона е ограни­
чен в непосредствена близост до точката на 
заустване;
2. обхватът на всяка такава зона зависи 
от концентрациите на замърсители в точката 
на заустване и от условията за индивидуални 
емисионни ограничения, посочени в разреши­
телните за заустване по ЗВ или в комплекс­
ните разрешителни по Закона за опазване 
на околната среда (ЗООС), както и от всяко 
друго приложимо общностно законодателство 
в съответствие с прилагането на най-добрите 
налични техники и комбиниран подход при 
преразглеждане на разрешителните;
3. да не се засяга съответствието със СКОС, 
определени по чл. 1, на останалата част от 
водното тяло;
4. в плана за управление на речния басейн да 
бъдат включени мерките за намаляване обхвата 
на определените зони за смесване.
(2) Идентифицирането на зоните за смесване 
се извършва съгласно техническите насоки, при­
ети с решение на Европейската комисия (ЕК).
Раздел ІV
Инвентаризация на емисиите, заустванията 
и загубите
Чл. 6. (1) Басейновите дирекции съвместно 
с Изпълнителната агенция по околна среда 
(ИАОС) и съответната регионална инспекция 
по околната среда и водите изготвят инвен­
таризация, включително карти, ако са на 
разположение, на емисиите, заустванията и 
загубите на всички приоритетни вещества и 
замърсители по приложение № 2, част А за 
всеки район на речен басейн или участък от 
речен басейн, намиращ се в рамките на тяхната 
територия, включително, ако е необходимо, 
техните концентрации в седиментите и във 
флората и фауната.
(2) Инвентаризацията по ал. 1 се изготвя въз 
основа на информацията, събрана в съответствие 
с изискванията на глава десета, раздели ІV и 
VІІІ от ЗВ и с Регламент (ЕО) № 166/2006 на 
Европейския парламент и на Съвета от 18 яну­
ари 2006 г. за създаване на европейски регистър 
за изпускането и преноса на замърсители и за 
изменение на Директива 91/689/ЕИО и 96/61/
ЕО на Съвета (OB, бр. L 33/1 от 4 февруари 
2006 г.) и други налични данни.
(3) Референтният период за оценка на 
стойностите на замърсяване, който се вписва 
в инвентаризацията по ал. 1, е една година, 
определена между 2008 и 2010 г. 
(4) За приоритетните вещества и замърсители 
по чл. 15, ал. 1, т. 1 от Закона за защита на 
растенията (ЗЗР) данните могат да се изчисляват 
като средна стойност за 2008, 2009 и 2010 г.
(5) Министърът на околната среда и водите 
утвърждава методика за инвентаризация на 
емисиите, заустванията и загубите. 
Чл. 7. (1) Инвентаризациите по чл. 6, ал. 1, 
включително съответните референтни периоди 
като част от съответния план за управление на 
речен басейн, се предоставят на Европейската 
комисия в съответствие с изискванията на § 2б 
от допълнителните разпоредби на ЗВ.
(2) Инвентаризациите по чл. 6, ал. 1 се ак­
туализират в рамките на прегледа на анализите 
по чл. 156л ЗВ. 
(3) Референтният период за определяне на 
стойностите в актуализираните инвентаризации 
е годината, предхождаща завършването на 
анализа. За приоритетни вещества или замър­
сители по чл. 15, ал. 1, т. 1 ЗЗР данните могат 
да се изчисляват като средна стойност от трите 
години преди завършването на анализа.
Чл. 8. (1) Басейновите дирекции публикуват 
актуализираните инвентаризации и карти в съ­
ответните актуализирани планове за управление 
на речните басейни съгласно чл. 159 ЗВ.
(2) Актуализираните инвентаризации се пуб­
ликуват и на страницата на ИАОС в интернет.
Раздел V
Трансгранично замърсяване
Чл. 9. Изискванията на наредбата не се 
нарушават в резултат на превишаването на 
определен СКОС, когато съответната басейнова 
дирекция докаже, че:
1. превишаването се дължи на източник на 
замърсяване, намиращ се извън юрисдикцията 
на Република България;
2. вследствие замърсяването по т. 1 не е 
могла да предприеме ефективни мерки за 
придържане към съответния СКОС; 
3. са приложени механизмите по чл. 148а 
ЗВ и ако е необходимо, са били приложени 
разпоредбите на чл. 156в – 156д ЗВ за тези водни 
тела, засегнати от трансгранично замърсяване.
Чл. 10. Необходимата информация за случа­
ите по чл. 9 и резюме на мерките, предприети 
във връзка с трансграничното замърсяване, в 
рамките на плана за управление на съответния 
речен басейн се предоставят на ЕК в съответ­
ствие с изискванията на § 2б от допълнителните 
разпоредби на ЗВ.