Държавен вестник, бр. 120, 2002 г., стр. 29

Б Р О Й  120
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
6. проверява сигнали и жалби от граждани
за нарушаване на техни права и свободи или
права и свободи на техни близки чрез злоупот-
реба с правото на вероизповедание от страна на
трети лица;
7. съблюдава за спазването на религиозни-
те права и свободи от задължените длъжност-
ни лица;
8. проверява сигнали и жалби за извършване
на незаконосъобразна религиозна дейност във
връзка с чл. 7 от този закон и при нужда уведо-
мява органите на прокуратурата;
9. прави предложения пред Министерския
съвет по проекта на държавния бюджет за раз-
пределението на държавната субсидия, предназ-
начена за регистрираните вероизповедания, и
осигурява отчетността.
Г л а в а  с е д м а
АДМИНИСТРАТИВНОНАКАЗАТЕЛНИ
РАЗПОРЕДБИ
Чл. 36. (1) Който без представителна власт
осъществява дейност от името на вероизпове-
дание, се наказва с глоба от 100 до 300 лв.
(2) Когато деянието по ал. 1 е извършено
повторно, глобата е от 500 до 1000 лв.
Чл. 37. Който препятства свободното фор-
миране или изразяване на верско убеждение,
освен в случаите по чл. 7, се наказва с глоба в
размер от 100 до 300 лв.
Чл. 38. За нарушение на разпоредбите на този
закон, ако деянието не съставлява престъпле-
ние, виновното лице се наказва с глоба от 100 до
300 лв. Когато деянието е извършено от юриди-
ческо лице, се налага имуществена санкция в
размер от 500 до 5000 лв.
Чл. 39. (1) Нарушенията по този закон се
констатират с актове, съставени от длъжност-
ни лица на Дирекция “Вероизповедания” на
Министерския съвет.
(2) Наказателните постановления се изда-
ват от директора на Дирекция “Вероизповеда-
ния” на Министерския съвет.
Чл. 40. Актовете за нарушения и наказа-
телните постановления по този закон се със-
тавят, издават и обжалват по реда, предвиден
в Закона за административните нарушения и
наказания.
ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
§ 1. По смисъла на този закон:
1. “Вероизповедание” е съвкупността от вер-
ски убеждения и принципи, религиозната общ-
ност и нейната религиозна институция.
2. “Религиозна общност” е доброволно обе-
динение на физически лица за изповядване на
дадена религия, извършване на богослужение,
религиозни обреди и церемонии.
3. “Религиозна институция” е регистрираната
в съгласие със Закона за вероизповеданията ре-
лигиозна общност, която има качеството на юри-
дическо лице, свои ръководни органи и устав.
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ
РАЗПОРЕДБИ
§ 2. (1) Регистрираните вероизповедания по
чл. 6 от Закона за изповеданията (отменен с § 8)
запазват статута си на юридически лица.
(2) В едномесечен срок от влизането в сила
на закона Дирекция “Вероизповедания” на
Министерския съвет предоставя на Софийския
градски съд регистъра на регистрираните веро-
изповедания и техните устави.
(3) Съдът вписва служебно в закрито заседа-
ние регистрираните по ал. 1 вероизповедания с
изключение на вероизповеданието по чл. 10. В
този случай съдът не може да откаже вписването.
(4) Заварените местни поделения на вероиз-
поведанията, които са юридически лица, се
вписват служебно от съответния окръжен съд
по седалището им по заявление на централното
ръководство на вероизповеданието. Към заяв-
лението се прилагат удостоверение за регист-
рацията на вероизповеданието в Софийския
градски съд, съответно удостоверение, издаде-
но от централното ръководство на вероизпове-
данието на лицето, което представлява местно-
то поделение. Кметовете на общините в едно-
месечен срок от влизането в сила на закона пре-
дават на окръжния съд регистъра на местните
поделения на вероизповеданията.
§ 3. Лицата, които към влизането в сила на
този закон са се отделили от регистрирана ре-
лигиозна институция в нарушение на утвърде-
ния по установения ред неин устав, не могат да
използват идентично наименование и да полз-
ват или да се разпореждат с нейно имущество.
§ 4. (1) Въз основа на искане на регистрира-
но вероизповедание директорът на Дирекция
“Вероизповедания” на Министерски съвет из-
дава удостоверение относно правоприемстве-
ността между вероизповеданието и съществу-
вали религиозни, религиозно-просветни и со-
циално-благотворителни юридически лица в
периода до 1949 г.
(2) Представителите на съответното веро-
изповедание внасят иска пред Софийския град-
ски съд за установяване на правоприемственост,
като представят удостоверението на директора
на Дирекция “Вероизповедания” по ал. 1.
(3) Съдът се произнася с решение, което се
вписва в регистъра по чл. 18.
(4) Решението може да се обжалва от други
регистрирани вероизповедания по реда на Граж-
данския процесуален кодекс.
§ 5. (1) Възстановява се собствеността на
вероизповеданията върху одържавени, отчуж-
дени, конфискувани или незаконно отнети имо-
ти на основания, посочени в Закона за възстано-
вяване собствеността върху одържавени недви-
жими имоти, в отменения чл. 21 от Закона за
изповеданията, в Закона за възстановяване соб-
ствеността върху някои отчуждени имоти по
Закона за териториално и селищно устройст-