Държавен вестник, бр. 38, 2012 г., стр. 19

БРОЙ  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
133 от 1998 г., бр. 51, 67 и 110 от 1999 г., бр. 25 
от 2001 г., бр. 1, 105 и 120 от 2002 г., бр. 18, 
86 и 95 от 2003 г., бр. 52 от 2004 г., бр. 19, 27, 
46, 76, 83 и 105 от 2005 г., бр. 24, 30, 48, 57, 
68, 75, 102 и 105 от 2006 г., бр. 40, 46, 59, 64 и 
104 от 2007 г., бр. 43, 94, 108 и 109 от 2008 г., 
бр. 35, 41 и 103 от 2009 г., бр. 15, 46, 58 и 77 
от 2010 г.; Решение № 12 на Конституционния 
съд от 2010 г. – бр. 91 от 2010 г.; изм., бр. 100 
и 101 от 2010 г., бр. 18, 33, 61 и 82 от 2011 г., 
бр. 7, 15 и 20 от 2012 г.) се правят следните 
изменения и допълнения:
1. В чл. 107а:
а) в ал. 5 накрая се добавя „и основанията 
за тяхното получаване“;
б) алинеи 8 и 9 се изменят така:
„(8) Разходите за основни заплати на служи­
телите, работещи по трудово правоотношение 
в държавната администрация, и на държавните 
служители по Закона за държавния служител 
и дължимите за тях осигурителни вноски за 
сметка на осигурителя са в размер не по-
малък от 70 на сто от разходите за заплати, 
възнаграждения и задължителни осигурителни 
вноски по бюджетите на разпоредителите с 
бюджетни кредити. 
(9) Минималните и максималните разме­
ри на основните заплати по нива и степени, 
размерите на допълнителните възнаграждения 
на служителите, работещи по трудово правоот­
ношение в държавната администрация, както 
и редът за получаването им се определят с 
наредба на Министерския съвет.“;
в) създават се нови ал. 10 и 11 и ал. 12, 13, 
14, 15, 16 и 17:
„(10) Индивидуалният размер на основната 
заплата се определя в зависимост от нивото 
на заеманата длъжност, квалификацията и 
професионалния опит.
(11) Индивидуалната основна заплата на 
служителя може да се увеличава:
1. въз основа на годишната оценка на из­
пълнението на длъжността;
2. при завръщане от отпуск за бременност 
и раждане или за отглеждане на дете; 
3. след изтичане на срока за изпитване; 
4. при завръщане от отпуск или от команди­
ровка с продължителност повече от една година 
или при възстановяване на уволнен служител;
5. при преназначаване на друга длъжност в 
по-високо ниво на основната заплата.
(12) Определянето и увеличаването на ин­
дивидуалния размер на основната заплата на 
служителя се извършва по реда на наредбата 
по ал. 9.
(13) Допълнителните възнаграждения на 
служителите, работещи по трудово правоотно­
шение в държавната администрация, са:
1. допълнително възнаграждение за нощен 
труд;
2. допълнително възнаграждение за извън­
реден труд;
3. допълнително възнаграждение за работа 
през официалните празници;
4. допълнително възнаграждение за времето 
на разположение;
5. допълнително възнаграждение за постиг­
нати резултати.
(14) Допълнителното възнаграждение по 
ал. 13, т. 5 се определя за точно и в срок из­
пълнение на поставените задачи и се изплаща 
четири пъти годишно – през месец април, юли 
и октомври през текущата година и през месец 
януари – за предходната година, въз основа на 
оценка по ред, определен в наредбата по ал. 9. 
Размерът на допълнителното възнаграждение по 
ал. 13, т. 5, което може да получи служителят, 
не може да надвишава 80 на сто от начислени­
те му за съответната година основни заплати. 
(15) Разходите за допълнителните възнаграж­
дения по ал. 13 са в размер не повече от 30 на 
сто от разходите за заплати, възнаграждения и 
задължителни осигурителни вноски по бюдже­
тите на разпоредителите с бюджетни кредити. 
(16) На служителите, работещи по трудово 
правоотношение в държавната администрация, 
не може да се определят допълнителни възнаг­
раждения на основания, различни от посочените 
в този кодекс. В други закони не може да се 
определят допълнителни възнаграждения на 
служителите.
(17) Възнаграждението за платен годишен 
отпуск и обезщетенията по този кодекс за слу­
жителите, работещи по трудово правоотношение 
в държавната администрация, се определят въз 
основа на индивидуалната основна месечна 
заплата към датата на започване ползването на 
отпуска или датата на възникване на основание­
то за получаване на съответното обезщетение.“; 
г) досегашната ал. 10 става ал. 18 и в нея 
думите „се атестират“ се заменят с „ежегодно 
се оценяват за изпълнението на длъжността“;
д) досегашната ал. 11 става ал. 19.
2. В чл. 416 ал. 9 и 10 се отменят.
§ 26. В Закона за радиото и телевизията 
(обн., ДВ, бр. 138 от 1998 г.; Решение № 10 
на Конституционния съд от 1999 г. – бр. 60 от 
1999 г.; изм., бр. 81 от 1999 г., бр. 79 от 2000 г., 
бр. 96 и 112 от 2001 г., бр. 77 и 120 от 2002 г., 
бр. 99 и 114 от 2003 г., бр. 99 и 115 от 2004 г., 
бр. 88, 93 и 105 от 2005 г., бр. 21, 34, 70, 80, 105 
и 108 от 2006 г., бр. 10, 41, 53 и 113 от 2007 г., 
бр. 110 от 2008 г., бр. 14, 37, 42 и 99 от 2009 г., 
бр. 12, 47, 97, 99 и 101 от 2010 г., бр. 28, 99 и 
105 от 2011 г.) се правят следните изменения:
1. Член 22 се изменя така:
„Чл. 22. (1) В дейността си Съветът за елек­
тронни медии се подпомага от администрация, 
чиято структура и щат определя самостоятелно 
съобразно средствата, предвидени за съответ­
ната година. За администрацията на Съвета 
за електронни медии се прилага Законът за 
администрацията, доколкото друго не е пред­
видено в този закон.