Държавен вестник, бр. 68, 2007 г., стр. 9

Б Р О Й  68
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
че, такава конституционна норма като желан
предмет на тълкуването въобще не се сочи.
Няма и твърдения за неяснота, противоречие
или двусмислие на разпоредба или принцип на
Конституцията. И това е разбираемо, защото
първият въпрос, по който се иска тълкуване,
не съдържа нито неяснота, нито двусмислие,
нито възможни противоречиви последици. Той
има ясна уредба в Конституцията—чл. 77, ал. 1,
т. 4: “(Председателят на Народното събрание)
4. удостоверява с подписа си съдържанието на
приетите от Народното събрание актове;”,
чл. 86, ал. 1: “Народното събрание приема за-
кони, решения, декларации и обръщения.”,
чл. 87, ал. 1: “Право на законодателна иници-
атива има всеки народен представител и Ми-
нистерският съвет.”, чл. 88: “(1) Законите се
обсъждат и приемат с две гласувания, които
се извършват на отделни заседания. По изк-
лючение Народното събрание може да реши
двете гласувания да се извършат в едно засе-
дание. (2) Другите актове на Народното съб-
рание се приемат с едно гласуване. (3) Прие-
тите актове се обнародват в “Държавен вест-
ник” не по-късно от 15 дни след приемането
им.” А правната уредба на всички други въп-
роси по приемането и обнародването на акто-
вете на Народното събрание Конституцията
възлага на Правилника за организацията и
дейността на Народното събрание (ПОДНС)
и законите, т.е. оставя на волята на Народно-
то събрание като автономен и единствен ав-
тор на закони.
4. Самото искане съдържа в заглавието си
изричното уточнение, че се иска тълкуване на
законови текстове, а не на неясни или противо-
речиви конституционни текстове. Налага се
изводът, че искането не отговаря на смисъла и
предназначението на тълкувателното правомо-
щие на Конституционния съд по чл. 149, ал. 1,
т. 1 от Конституцията да извежда ясно и пълно
нормативното съдържание на конституционни
разпоредби, а очаква от Конституционния съд
да постанови каква да е уредбата във въпросни-
те параграфи на ЗИД на ЗМИ, т.е. съдът да се
постави в положението на позитивен законода-
тел, което, без съмнение, е извън правомощия-
та му. Многократно Конституционният съд се е
произнасял, че не е допустимо чрез правомо-
щието за тълкуване да се търси и постига зао-
бикаляне на конституционно установени пра-
вомощия; Конституционният съд не може чрез
тълкуване да дава конкретни указания за дейс-
твие (бездействие) на органи на публична власт,
вкл. Народното събрание, още по-малко да ог-
раничава неговата суверенна функция на един-
ствен законодател в държавата (Решение на КС
№ 8 от 2005 г.). Гаранцията дали правните ак-
тове на Народното събрание ще са съобразени
с Конституцията, е самата Конституция—всич-
ки те подлежат на контрол пред Конституцион-
ния съд.
5. Многократно Конституционният съд се
е произнасял и че упражняването на неговото
тълкувателно правомощие по чл. 149, ал. 1, т. 1
от Конституцията не може да допълва или до-
писва Конституцията (например: Определе-
ние от 17.05.2004 г. по к.д. № 3 от 2004 г.). Тъл-
куването не е нещо друго освен изясняване на
норма/и на Конституцията сега, към настоя-
щото време. А вторият въпрос, по който се
иска тълкуване, е в бъдеще време, при това
несигурно като събитие. Ако съдът тълкува
сега, последицата ще е видна: да внушава на
ЦИКМИ как да действа и какви указания по
прилагането на закона да дава; въпросите да
се решават не от компетентния орган (ЦИКМИ),
а от конституционната юрисдикция, която да
определя правилата за поведение на ЦИКМИ.
Такова тълкуване би надхвърлило недопусти-
мо пределите и смисъла на тълкувателното
правомощие на Конституционния съд. След-
ва да се има предвид и че актове на ЦИКМИ
подлежат по начало на съдебен контрол не
пред Конституционния съд, а пред Върховния
административен съд.
В досегашната си практика Конституцион-
ният съд е отказвал да се произнася, когато не
е налице неяснота или отсъства правен проб-
лем, който да бъде решен по пътя на тълкуване.
Предвид изложеното, искането трябва да бъде
отклонено като недопустимо, а производството
пред Конституционния съд—прекратено.
По тези съображения и на основание чл. 13
и 19 от Закона за Конституционния съд и чл. 26
ПОДКС Конституционният съд
О П Р Е Д Е Л И :
Отклонява като недопустимо искането на
най-малко 1/5 от народните представители от
XL Народно събрание за тълкуване на “необна-
родвани, но приети от Народното събрание тек-
стове от обнародвания ЗИД на ЗМИ (ДВ, бр. 63
от 2007 г.)”.
Прекратява производството по делото.
Връща искането на автора му заедно с пре-
пис от определението.
Съдиите Румен Янков и Благовест Пунев
са подписали определението с особено мне-
ние по т. 1.
Председател: Румен Янков
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Румен Янков и Благовест Пунев
по конституционно дело № 9 от 2007 г.
Определението за отклоняване на искането
по настоящото дело представлява рядко спо-
лучлив пример как без обсъждане на фактите,
чрез усукани юридически фрази съдът отказва
да бъде тълкувана фундаментална конституци-
онна разпоредба.
Изложените от народните представители
факти, които се потвърждават от приложените
стенографски протоколи: