Държавен вестник, бр. 3, 2000 г., стр. 37

Б Р О Й 3
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3 7
2. Класификация на финансовите активи:
Финансовите активи, независимо от целта
на придобиване или издаване, когато са част от
портфейл, се класифицират в зависимост от
целта, която предприятието си е поставило за
постигане с портфейла.
2.1. Финансови активи за търгуване—при-
добити или издадени от предприятието с цел
получаване на печалба, произтичащи от крат-
косрочни колебания в цените или в дилърските
маржове.
Производните финансови инструменти за-
дължително се класифицират като финансови
активи за търгуване, с изключение на хеджира-
щите производни финансови инструменти.
2.2. Финансови активи на падеж—придоби-
ти от предприятието с цел съхраняване до нас-
тъпване на падежа им, независимо от това, дали
падежът е за междинно, или за окончателно
плащане.
При възникване на непредвидими обстоятел-
ства предприятието може да ги продаде или
размени на дата, различна от датата на падежа,
независимо от първоначалната цел при класи-
фицирането им.
2.3. Издадени финансови активи—издадени от
предприятието посредством директно осигурява-
не на пари, стоки или услуги на дебитори.
2.4. Финансови активи за продажба—всич-
ки финансови активи, които не могат да се кла-
сифицират в предходните категории.
3. Класификация на финансовите пасиви:
Финансовите пасиви, независимо от целта
на поемане или издаване, когато са част от
портфейл, се класифицират в зависимост от
целта, която предприятието си е поставило за
постигане с портфейла.
3.1. Финансови пасиви за търгуване—поети
или издадени от предприятието с цел получава-
не на печалба, произтичаща от краткосрочни
колебания в цените или в дилърските маржове.
Производните финансови инструменти за-
дължително се класифицират като финансови
пасиви за търгуване, с изключение на хеджира-
щите производни финансови инструменти.
3.2. Финансови пасиви на падеж—поети от
предприятието с цел съхраняване до настъпване
на падежа им, независимо от това, дали падежът
е за междинно, или за окончателно плащане.
При възникване на непредвидими обстоятел-
ства предприятието може да ги погаси или раз-
мени на дата, различна от датата на падежа,
независимо от първоначалната цел при класи-
фицирането им.
3.3. Издадени финансови пасиви—издадени от
предприятието посредством директно осигурява-
не на пари, стоки или услуги от кредитори.
4. Първоначално отчитане на финансовите
инструменти.
4.1. Финансовите инструменти се оценяват
при първоначалното им завеждане по себестой-
ност, която включва:
а) справедливата стойност на финансовия
инструмент, коригирана с всички отбиви и
надбавки, проявили се при осъществяване на
сделката;
б) преките разходи, които могат надеждно
да бъдат измерени и съотнесени към финансо-
вия инструмент, като:
—хонорари, комисиони и други възнаграж-
дения, изплатени на агенти, брокери, консул-
танти, дилъри и други пряко ангажирани със
сделката лица;
—налози, такси, разрешения и други, изпла-
тени на борси и на държавни органи;
—трансферни данъци и мита и други.
4.2. В стойността на финансовите инстру-
менти не се включват разпределяемите раз-
ходи, произтичащи от дейността на предпри-
ятието, независимо от възприетата счетовод-
на политика.
4.3. Финансовите инструменти намират сче-
товодно отражение, когато предприятието е
страна в договорните им условия и те могат
надеждно да се остойностят.
4.4. Финансовите инструменти се отчитат по:
а) метода “дата на договаряне”—намират
счетоводно отражение към датата, на която
предприятието е станало страна по договор за
финансов инструмент.
Този метод задължително се прилага за от-
читане на следните класификационни групи:
—финансовите активи и финансовите паси-
ви на падеж;
—издадените финансови активи и финансо-
ви пасиви;
—финансовите активи и финансовите паси-
ви за търгуване, когато те са безусловни; това
са непроизводни или производни финансови
инструменти, изискващи изпълнение на бъде-
ща дата или в определен бъдещ период, което
изпълнение е договорено и неотменимо от ко-
ято и да е от страните по договора; например
договаряне на сделка за покупко-продажба на
финансов инструмент или стока на бъдеща дата
или в определен бъдещ период.
Когато този метод може да се приложи и за
останалите финансови активи и финансови па-
сиви, той задължително се прилага от предпри-
ятията, стига това да не се отнася за част от
портфейл, за който предприятието е възприело
да го отчита по метода “дата на изпълнение”.
Когато в рамките на един месец се договарят
и се изпълняват условията на финансовите инст-
рументи, може да се приложи методът “дата на
изпълнение” независимо от вида и класификаци-
онните групи на финансовите инструменти;
б) метода “дата на изпълнение”—намира
счетоводно отражение към датата, на която се
прехвърля собствеността върху тях, независи-
мо от договорената за прехвърляне дата.
По този метод се отчитат всички финансови
инструменти, за които не може да се приложи
методът “дата на договаряне”.