Държавен вестник, бр. 23, 2024 г., стр. 47

БРОЙ  23	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
изрична разпоредба, която да отменя изцяло 
ППЗДвП. По отношение на чл. 13, ал. 2 ЗНА 
и на основание посочения § 10 от ПЗР на 
ЗДвП (ДВ, бр. 20 от 5.03.1999 г.) разпоредбите 
на ППЗДвП, които противоречат на новия 
ЗДвП, са отменени. Констатира се по дело-
то, че към този момент няма противоречие 
между разпоредбата на чл. 73, ал. 1 в частта 
относно максималната скорост на движение 
на пътни превозни средства категория „М“ 
и чл. 21, ал. 1 от ЗДвП, поради което разпо-
редбата на чл. 73, ал. 1 ППЗДвП, в обжалва-
ната от П. Запрянов част, не е отменена на 
основание § 10 ПЗР на ЗДвП. Последващите 
изменения на чл. 21, ал. 1 ЗДвП, в частта 
относно максималната скорост за движение 
на пътни превозни средства категория „М“, 
не водят до отмяна на подзаконовия норма-
тивен акт на основание § 10 ПЗР на ЗДвП. 
В Определение № 1188 от 9.02.2022 г. по адм. 
дело № 547/2022 г. петчленният състав на 
Върховния административен съд прие, че 
преходната разпоредба на § 10 ПЗР на ЗДвП 
има еднократно действие – към момента на 
приемането на новия закон. Следователно 
според съдържанието на правилника както 
и на разпоредбата на чл. 73, ал. 1 ППЗДвП, 
предмет на настоящия правен спор, същите не 
сочат органът да е излязъл извън законовия 
предмет на нормативния акт и овластяване по 
чл. 6, ал. 1 и чл. 7, ал. 1 ЗНА, поради което 
ППЗДвП в оспорените части не е нищожен 
нормативен акт.
Разпоредбата на чл. 185, ал. 1 от АПК до-
пуска оспорване на подзаконов нормативен 
акт – изцяло или в отделна разпоредба, по 
отношение на неговата законосъобразност. При 
осъществения контрол за законосъобразност 
на акта и на основанията, посочени в чл. 146 
във връзка с чл. 196 от АПК, съдът намира, че 
оспореният текст е част от постановлението, 
което е издадено от компетентен администра-
тивен орган. Според текста на чл. 75, ал. 2 от 
АПК нормативните административни актове 
се издават по прилагане на закон или подза-
конов нормативен акт от по-висока степен. В 
конкретния случай Постановление № 36 на 
МС от 5.03.1996 г. за приемане на правилника 
е прието на основание § 2 от ПЗР на Закона 
за движението по пътищата от 1973 г., обн., 
ДВ, бр. 53 от 6.07.1973 г.; изм., ДВ, бр. 92 от 
20.11.1973 г., с последващи редакции, отм., ДВ, 
бр. 20 от 5.03.1999 г. Съгласно чл. 6, ал. 1 от 
Закона за нормативните актове Министерски-
ят съвет издава постановления, когато приема 
правилници, наредби или инструкции. Видно 
от съдържанието на ППЗДвП в относимата му 
редакция към датата на приемането му, същи-
ят съответства на нормативно предвиденото 
в чл. 7, ал. 1 ЗНА, а именно – издаден е за 
прилагане на ЗДвП (отм.) в неговата цялост. 
Спазени са изискванията за форма и съдър-
жание на акта. В хода на административното 
производство органът не е допуснал наруше-
ния на административнопроизводствените 
правила, посочени в глава втора „Планиране 
на законопроектите“ от ЗНА (ред., изм., ДВ, 
бр. 65 от 21.07.1995 г.). При изготвянето на 
проекта за правилника органът е спазил изиск- 
ванията на чл. 20 във връзка с чл. 13 от Указ 
№ 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на Закона 
за нормативните актове (обн., ДВ, бр. 39 от 
21.05.1974 г.; доп., бр. 7 от 24.01.1978 г., бр. 57 
от 22.07.1980 г.; изм., бр. 46 от 12.06.2007 г.). 
Процедурата за изготвянето на проекта на 
правилника последователно е преминала 
през фазата на изготвяне на първоначален 
проект, неговото обсъждане, вкл. и относно 
посочени варианти на междуведомствената 
работна група по направените конкретни 
бележки и предложения в предварително на-
правените писмени становища на отделните 
министерства и ведомства. В този смисъл не 
е нарушено и правилото на чл. 15, ал. 1 от 
Указ № 883 от 1974 г.
Във връзка със съответствието на оспорения 
текст от правилника с материалния закон и 
неговата цел съдът намира следното: 
Според чл. 11, ал. 3 от ЗНА нормативните 
актове се отменят, изменят или допълват с 
изрична разпоредба на новия, изменящия 
или допълващ акт. Съгласно чл. 13 ЗНА ак-
тът по прилагане на закон губи изцяло или 
отчасти сила едновременно с пълното или 
частичното отменяне на закона съобразно 
обсега на отменянето. Новият закон може да 
разпореди да останат временно в сила всички 
или някои разпоредби на акта по прилагане 
на отменения закон, ако те са съвместими с 
разпоредбите на новия закон. В случая липсва 
изрична разпоредба, която след отмяната на 
ЗДвП (ДВ, бр. 53 от 6.07.1973 г.) да отменя 
изцяло ППЗДвП. Последващите изменения 
на чл. 21, ал. 1 ЗДвП в частта относно мак-
сималната скорост за движение на пътни 
превозни средства от категория „М“ не водят 
до отмяна на подзаконовия нормативен акт 
на основание § 10 ПЗР на ЗДвП. При прецен-
ката на материалната законосъобразност на 
оспорения текст на чл. 73, ал. 1 от ППЗДвП 
съобразно правилото на чл. 192а, изр. второ 
АПК съдът достига до извод, че макар и 
действащо право нормата на чл. 73, ал. 1 от 
ППЗДвП противоречи на нормативен акт от 
по-висока степен, в случая на действащия 
чл. 21, ал. 1 (ред., ДВ, бр. 47 от 2012 г.) ЗДвП, 
т. е. налице е противоречие между норми от 
различен ранг. Прилагайки разпоредбата на 
чл. 15, ал. 1 от ЗНА, следва, че нормативният 
акт трябва да съответства на Конституцията 
и на другите нормативни актове от по-ви-
сока степен. Според чл. 15, ал. 3 от ЗНА,