Държавен вестник, бр. 53, 2006 г., стр. 43

Б Р О Й  53
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  43
когато е необходимо, и лекувани. Животни, които
нямат никакви шансове за възстановяване, трябва
да бъдат убити незабавно по хуманен начин. И
накрая всички получени животни трябва да бъдат
регистрирани и маркирани в съответствие с усло-
вията на чл. 17, 18, 19 (5) на конвенцията. Боксо-
вете за транспорт трябва незабавно да бъдат уни-
щожени, ако е невъзможно извършване на подхо-
дящо обеззаразяване.
3.5. Карантина, изолация и аклиматизация
3.5.1. Целите на карантината са:
а) да защитят другите животни в предприятието;
б) да защитят човека от зоонозна инфекция;
в) за насърчаване на добрата научна практика.
Освен ако здравното състояние на животните,
въведени в предприятието, не е задоволително, се
препоръчва те да преминат период на карантина.
В някои случаи, като например бяс, този период
може да бъде предвиден в националните регламен-
ти на страната членка. В други случаи той ще ва-
рира и трябва да бъде определен от компетентно
лице в зависимост от обстоятелствата, обикнове-
но ветеринарния лекар, назначен към предприя-
тието (виж също таблица 2).
Животните могат да бъдат използвани за екс-
перименти по време на карантинния период, щом
са се аклиматизирали към новата си среда и не
представляват значителен риск за останалите
животни или човека.
3.5.2. Препоръчва се да бъдат определени по-
мещения, в които да се изолират животни, които
показват признаци на или са подозрителни за лошо
здраве и които могат да представляват опасност за
човека или за останалите животни.
3.5.3. Дори когато животните изглеждат в добро
здраве, е добре да преминат през период на аклима-
тизация, преди да бъдат използвани в експеримент.
Необходимото време зависи от няколко фактора,
като стреса, на който животните са били подложе-
ни, а той от своя страна зависи от няколко фактора,
например продължителността на транспортиране-
то или възрастта на животното. Това време трябва
да бъде определено от компетентно лице.
3.6. Поставяне в клетки
3.6.1. Възможно е да се направи разграничение
между две широко използвани системи за отглеж-
дане на животни.
Първо, това е системата, която се използва в
размножителни, доставящи и използващи пред-
приятия в биомедицинската сфера, предназначе-
ни да настаняват животни, като гризачи, зайци,
месоядни, птици и примати, различни от хората,
понякога също преживни, свине и коне. Предлага-
ните правила за клетки, кошари, пасбища и ясли,
подходящи за такива съоръжения, са представени
в таблици от 3 до 13. Допълнителни насоки по ми-
нималните площи на клетките са посочени на фи-
гури от 1 до 7. Нещо повече, съответната насока за
оценяване гъстотата на животните в клетките е
представена на фигури от 8 до 12.
Второ, съществува система, която често се из-
ползва в предприятия, извършващи експерименти
само върху селскостопански или подобни големи
животни. Съоръженията в такива предприятия тряб-
ва да бъдат не по-малки от онези, които се изискват
според текущите ветеринарни стандарти.
3.6.2. Клетки и кошари не трябва да бъдат изра-
ботвани от материал, който е опасен за здравето на
животните, а тяхната конструкция трябва да бъде
такава, че животните да не могат да се наранят, и
освен ако не са за еднократна употреба, трябва да са
направени от устойчив материал, който позволява
почистване и дезинфекция. В частност трябва да се
обърне внимание на дизайна на клетките и подове-
те, които варират в зависимост от вида и възрастта
на животните, и трябва да са конструирани така, че
да улесняват отстраняването на отпадъците.
3.6.3. Кошарите трябва да са конструирани спо-
ред добруването на видовете животни. Те трябва
да позволяват удовлетворяването на някои етоло-
гични нужди (например необходимостта от кате-
рене, прикриване или подслон от време на време)
и да бъдат конструирани за ефикасно почистване
и свобода от влизане в контакт с други животни.
3.7. Хранене
3.7.1. При подбора, производството и пригот-
вянето на храната трябва да се вземат предохрани-
телни мерки да се избегнат химичното, физичес-
кото и микробиологическото заразяване. Храната
трябва да бъде опакована в стегнати, затворени
торби, подпечатани с дата на производство, кога-
то е необходимо.
Опаковането, транспортът и съхраняването
също трябва да бъдат такива, че да се избягва за-
разяване, разваляне или разрушаване. Помещени-
ята за съхраняване трябва да бъдат хладни, тъмни,
сухи, без вредители и насекоми. Храни, които бър-
зо се развалят—треви, зеленчуци, плодове, месо,
риба и т.н., трябва да бъдат съхранявани в студени
помещения, хладилници или фризери.
Всички сандъци, корита или други приспособ-
ления, използвани за хранене, трябва редовно да
бъдат почиствани и ако е необходимо, стерилизи-
рани. Ако се използват влажни фуражи или ако
фуражът лесно може да бъде заразен с вода, урина
и др., е необходимо всекидневно почистване.
3.7.2. Процесът по разпределяне на храната
може да варира в зависимост от вида, но той тряб-
ва да бъде такъв, че да задоволява физиологични-
те нужди на животното. Трябва да се предвиди
условие всяко животно да има достъп до храната.
3.8. Вода
3.8.1. Незаразена вода за пиене трябва да бъде
на разположение на всички животни. По време на
транспорт е приемливо да се осигурява вода като
част от водния режим. Водата обаче е средство за
развитие на микроорганизми и поради тази при-
чина доставянето є трябва да бъде организирано
така, че опасността да бъде сведена до минимум.
Използват се най-общо два метода—бутилки и
автоматични системи.
3.8.2. Бутилките често се използват за малки
животни, като гризачи и зайци. Когато се използ-
ват бутилки, те трябва да бъдат направени от проз-
рачен материал, за да може съдържанието им да
бъде наблюдавано. Те трябва да бъдат конструи-
рани с широк отвор за лесно и ефикасно почиства-
не, а ако се използват пластмаси, те не трябва да
бъдат разтопяеми.
Запушалките, стоперите и тръбите трябва да
бъдат стерилизирани и лесни за почистване. Всич-
ки бутилки и аксесоари трябва да бъдат разглобе-