Държавен вестник, бр. 64, 2025 г., стр. 45

БРОЙ  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  45   
то на законодателната власт на предходния 
персонален състав. Така новата уредба съз­
дава възможност да не се отчита изразената 
воля на избирателите при реализирането на 
основното им активно избирателно право. 
От друга страна, изменената ал. 3 на чл. 64 
води до възможност за противоречивото є 
прилагане във връзка с чл. 65, ал. 2, изискващ 
кандидатите за народни представители, които 
заемат държавна служба, да прекъснат изпъл­
нението є след регистрацията си, което може 
да доведе до липса на кворум и невъзможност 
за функциониране на Народното събрание, 
ако повече от половината от действащите 
народни представители участват в изборите.
Поради посоченото направените измене­
ния и допълнения противоречат на принципа 
на народния суверенитет като легитимиращ 
принцип на демократичния конституциона­
лизъм. Възможностите за противоречиви 
тълкувания на новосъздадената уредба и 
колизията є с други разпоредби на Консти­
туцията водят и до нарушаване на принципа 
на правовата държава, многократно изясня­
ван в практиката на Конституционния съд, 
чрез който се гарантира устойчивост на де­
мократичния правов ред. С измененията не 
се постига укрепване на парламентаризма, 
а се генерират проблеми за стабилността на 
държавното управление.
Съдия Невин Фети към тези аргументи 
излага и следното:
Според изменената ал. 3 на чл. 64 от 
Конституцията „[и]збори за ново Народно 
събрание се произвеждат не по-късно от един 
месец преди изтичане на срока на пълномо­
щията на действащото Народно събрание“. 
Така Народното събрание вече не се разпус­
ка при изтичане на редовната му 4-годишна 
легислатура, а действащият и новият парла­
мент се застъпват, което се потвърждава и 
от новосъздадената ал. 4 на чл. 64, според 
която „[с] полагането на клетвата на новоиз­
браните народни представители се прекратя­
ват пълномощията на предишното Народно 
събрание“. На практика, без формално да се 
изменя установеният в чл. 64, ал. 1 срок на 
мандата на Народното събрание, се променят 
правилата за неговото определяне.
Направените изменения в чл. 64 от Кон­
ституцията, макар насочени към непрекъс­
натост на дейността на Народното събрание, 
на практика не осигуряват 4-годишния му 
мандат. Този извод следва, на първо място, 
от правилото в ал. 3, че изборите за ново На­
родно събрание трябва да бъдат произведени 
не по-късно от един месец преди да изтече 
срокът на пълномощията на действащото 
Народно събрание. Определянето на този 
срок като пределен (най-късния възможен), 
без да се фиксира период, в който да се 
произведат изборите (подобно например на 
периода по чл. 93, ал. 5 от Конституцията за 
произвеждане на избор за президент), би дало 
възможност за насрочването на избори до два 
и повече месеци преди да изтече мандатът 
на Народното събрание.
С новосъздадената ал. 4 на чл. 64 от Кон­
ституцията е предвиден нов срок за прекратя­
ване на пълномощията на Народното събра­
ние, който не се определя от срока на мандата 
по чл. 64, ал. 1, а от полагането на клетвата 
на новоизбраните народни представители. По 
този начин не само е даден различен краен 
момент на мандата на Народното събрание, а 
са променени юридическите факти, от които 
той следва да се определи. Ако срокът като 
бъдещо сигурно събитие е юридически факт от 
категорията на юридическите събития, които 
настъпват независимо от волята на човека, то 
полагането на клетва е резултат от фактически 
състав, който изисква редица юридически 
действия, които имат своята конституционна 
уредба, като: свикване на новото Народно 
събрание на първо заседание, наличие на 
кворум за неговото провеждане и едва след 
това полагане на клетвата по чл. 76, ал. 2 от 
Конституцията. Следователно с направените 
в чл. 64 от Конституцията промени 49-ото 
Народно събрание изоставя разбирането на 
учредителната власт за 4-годишен мандат на 
парламента. Това е така, защото според чл. 75 
от Конституцията Народното събрание следва 
да бъде свикано на първото си заседание от 
президента на републиката най-късно един 
месец след изборите. Ако в този срок пре­
зидентът не го свика, то се свиква от една 
пета от народните представители, но без да 
е посочено ограничение в периода, в който 
това трябва да стане. За да провежда своите 
заседания Народното събрание, включително 
първото си заседание, трябва да присъстват 
повече от половината народни представители 
(чл. 81, ал. 1 от Конституцията). По силата на 
чл. 76, ал. 1 от Конституцията първото заседа­
ние се открива от най-възрастния присъстващ 
народен представител и едва след това се 
полага клетвата, предвидена в ал. 2. Когато 
бъде изпълнена съвкупността от всички тези 
юридически действия, „се прекратяват пълно­
мощията на предишното Народно събрание“. 
Това еднозначно означава, че правопрекратя­
ващият юридически факт по отношение на 
мандата на Народното събрание не е срокът 
по чл. 64, ал. 1 от Конституцията, а поредица 
от взаимно обусловени и осъществяващи се 
последователно юридически действия, т.е. 
динамичен фактически състав, който не е