Държавен вестник, бр. 53, 2012 г., стр. 61

БРОЙ  53	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  61  
V. 
Социалната държава отрежда в своята по­
литика водещо място на въпросите, свързани с 
материалното положение и жизненото равнище 
на народа, на условията на труд и живот, на 
задоволяване на жизнените нужди на хората. 
При това не само за нуждите, свързани с био­
логичното им оцеляване, но и за задоволяване 
на духовните им потребности. Трябва да се има 
предвид, че създаването на социална държава 
не е еднократен акт, нито кампанийна задача. 
Конституционната разпоредба, която я про­
гласява, е програмна и сочи задължителните 
насоки за развитие на държавата.
Важен елемент на социалната държава е, 
когато полага засилени грижи за уязвимите 
слоеве в нея. Това са онези граждани, които 
поради независещи от тях причини, каквито са 
здравословните, възрастовите и семейните, са 
поставени в неравностойно положение спрямо 
останалите граждани в обществото. Такива 
хора в обществото са и децата, старите хора, 
лицата с психически и физически вродени или 
придобити увреждания, а към тях трябва да 
бъдат отнесени и бедните слоеве. 
Социалната държава е закрепена в абзац 5 
от преамбюла на Конституцията, който прогла­
сява създаването на „демократична, правова 
и социална държава“. Последната е въведена 
като основна ръководна идея в политиката на 
съвременната българска държава. И тук може да 
се каже, че здравното осигуряване е неин ярък 
израз. Държавата е важен фактор за развитието 
на здравноосигурителното право. Всичко, което 
се предприема при изменението на здравното 
законодателство, трябва да бъде оценявано с 
оглед изискванията на социалната държава. А 
когато това право се нуждае от няколко възмож­
ни тълкувания, трябва да се възприема онова 
от тях, което в най-голяма степен отговаря на 
изискванията на социалната държава. В рамките 
на този процес компетентните държавни органи 
трябва да предприемат и изпълняват конкретни 
подходящи мерки, насочени към развитието и 
утвърждаването на социалната държава.
Конституционният съд обаче счита, че чл. 1, 
ал. 2, ред 5 и § 5 ЗБНЗОК не противоречат на 
преамбюла на Основния ни закон за социалната 
държава и това не може да бъде основание за 
противоконституционност.
Конституцията определя българската държава 
като правова. А правовата държава предполага 
определянето на човека като висша социална 
ценност. В основата на правовата държава стоят 
конституционализмът и законността. Точното 
спазване на Конституцията и законите е основен 
белег на обществото и държавата. В Конституци­
ята и законите трябва да е изразена държавната 
воля, в тях трябва да са заложени справедливи, 
социално оправдани и общоприети принципи на 
правото. Правилото на чл. 4, ал. 1 от Консти­
туцията е основно начало на конституционния 
ред, основата на правното регулиране на всички 
обществени отношения, а понятието за правова­
та държава включва несъмнено изискването за 
ясно, точно определяне на органите и техните 
функции и взаимоотношения (Решение № 17 от 
1997 г. по к.д. № 10 от 1997 г.; Решение № 13 
от 2010 г. по к.д. № 12 от 2010 г.).
Несъвършенството на закона и противоречи­
ето между неговите норми нарушават принципа 
на чл. 4, ал. 1 от Конституцията. Този консти­
туционен принцип би могъл да се спази само 
ако съдържащите се в нормативните актове 
разпоредби са ясни, точни и непротиворечиви. 
Иначе те не биха били годни да регулират ос­
новните обществени отношения (Решение № 9 
от 1994 г. по к.д. № 11 от 1994 г.; Решение № 5 
от 2002 г. по к.д. № 5 от 2002 г.; Решение № 4 
от 2010 г. по к.д. № 1 от 2010 г.). 
Израз на законността в правовата държава 
е спазването на Конституцията. Като върховен 
закон останалите закони не могат да є про­
тиворечат. В правовата държава съществува 
единна и непротиворечива правна система, 
изградена на принципите на Конституцията. 
Необходимо е още създаването на материални, 
правни, финансови, организационни и кадрови 
предпоставки за изграждане на правова дър­
жава. Важно е също така да се изгради нова 
ценностна система, нов начин на мислене, ново 
отношение към човека, което да съответства на 
принципите на гражданското общество. Кон­
ституционният принцип за правовата държава 
по чл. 4, ал. 1 означава наличието на ред и 
правила при упражняването на властта. Дър­
жавата е правова, когато се управлява според 
Конституцията и законите, а те от своя страна 
трябва да са ясни, точни и непротиворечиви 
на Конституцията (Решение № 5 от 2002 г. по 
к.д. № 5 от 2002 г.).
В случая сумата от 100 000 000 лв. е предви­
дена като трансфер в републиканския бюджет, 
като средствата се насочват за Министерството 
на здравеопазването. Следователно съществува 
обвързаност между показателите, приети в За­
кона за държавния бюджет за 2012 г., и Закона 
за бюджета на НЗОК за 2012 г. 
Съдът констатира също, че има вътрешни 
противоречия и неясноти в закона, доколкото 
в него са посочени различни основания за 
възникване на правоотношения. Това не е в 
синхрон с принципа на правовата държава. 
И действително този принцип изисква от 
законодателя да не допуска създаването на 
взаимноизключваща се правна уредба (Реше­
ние № 10 от 2009 г. по к.д. № 12 от 2009 г.). 
В практиката си Конституционният съд е под­
държал, че самї по себе си противоречието 
между разпоредбите на един закон нарушава 
принципа на правовата държава (Решение № 9 
от 1994 г. по к.д. № 11 от 1994 г.; Решение № 5 
от 2000 г. по к.д. № 4 от 2000 г.; Решение № 11 
от 2010 г. по к.д. № 13 от 2010 г.).
Въпросът, който възниква, е – дали от 
бюджета на НЗОК като самостоятелен фонд 
могат да се трансферират средства към Минис­
терството на здравеопазването. Мислимо е, че