Държавен вестник, бр. 97, 2006 г., стр. 82

С Т Р .  82
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  97
2.1.5. Методологията за оценка на всеки паза-
рен сегмент трябва да се базира на следните стан-
дарти:
а) бек-тестване за поне една година;
б) редовността на процеса по преглед на АКР;
в) АКР трябва да изпраща на комисията обхва-
та на взаимоотношенията си с лицата в ръковод-
ството на оценените компании.
2.1.6. АКР трябва да информира комисията за
съществените промени в методологията, която
използват.
2.1.7. Принципите на методологията, използ-
вана от АКР, трябва да са публично достъпни и да
позволяват на потенциалните потребители да пре-
ценят тяхната същественост.
2.2. Индивидуална кредитна оценка
2.2.1. Кредитната оценка от АКР трябва да е
призната на пазара за правдоподобна и потребите-
лите да я смятат за надеждна.
2.2.2. Правдоподобността се оценява от коми-
сията съгласно следните фактори:
а) пазарен дял на АКР;
б) приходи и източници на финансови ресурси
на АКР;
в) дали се правят преценки съобразно рейтинг;
г) поне два инвестиционни посредника да пол-
зват услугите на АКР за индивидуална кредитна
оценка при емисии облигации и/или оценка на
кредитен риск.
2.2.3. АКР трябва да предлага достъпни и екви-
валентни условия към тези инвестиционни посред-
ници, които проявяват интерес към индивидуална
кредитна оценка.
2.2.4. АКР трябва да предлага кредитна оцен-
ка и на инвестиционни посредници, които са из-
вън страната при условия, еквивалентни на тези
в страната.
2.3. “Съотнасяне”
2.3.1. Във връзка с обособяването между срав-
нителните степени на риск, изразени в различни
кредитни оценки, комисията трябва да вземе пред-
вид количествени фактори като дългосрочно ниво
на неизпълнение, обвързано с всички позиции с
еднаква кредитна оценка. За наскоро създадени
АКР и за тези, които имат малки архиви за неиз-
пълненията, АКР определя какво разбира под дъл-
госрочно ниво на неизпълнение, обвързано с всич-
ки позиции с еднаква кредитна оценка.
2.3.2. Във връзка с обособяването между срав-
нителните степени на риск, изразени в различни
кредитни оценки, комисията приема фактори за
качество като: групата от лица, на които АКР из-
дава кредитна оценка, обхвата на кредитните оцен-
ки на АКР, значението на всяка кредитна оценка
и определението на АКР за неизпълнение.
2.3.3. Комисията съотнася нивата на неизпъл-
нение за всяка кредитна оценка от дадено АКР с
бенчмарк, основан на базата на ниво на неизпъл-
нение на друг АКР, за да се представи еквивалент-
но ниво на кредитен риск.
2.3.4. Ако по преценка на комисията нивото на
неизпълнение, съответстващо на кредитна оценка
от дадено АКР, е съществено и по-високо от бенч-
марк, тя може да заложи по-висока степен на кре-
дитно качество съгласно скалата на кредитна оцен-
ка от АКР.
2.3.5. Ако комисията е увеличила рисковите
тегла за определена кредитната оценка от дадено
АКР и в последващ етап АКР докаже, че нивото на
неизпълнение не е съществено и по-високо от бенч-
марк, комисията може да възстанови първоначал-
ната степен на кредитно качество съгласно скала-
та на кредитна оценка от АКР.
2.4. Използване на кредитна оценка от АКР за
определяне на рисковите тегла
2.4.1. Инвестиционният посредник може да из-
бере една или повече АКР за определяне на риско-
вите тегла на активите и задбалансовите позиции.
2.4.2. Инвестиционният посредник, избрал да
ползва кредитна оценка за даден клас експозиции,
трябва да използва оценките последователно за
всички експозиции, принадлежащи към този клас.
2.4.3. Инвестиционният посредник, който из-
ползва оценките на дадена АКР, трябва да ги при-
лага последователно.
2.4.4. Използват се единствено кредитни оцен-
ки, които отчитат едновременно както размера на
главницата, така и на дължимите лихви.
2.4.5. Ако е налице само една кредитна оценка,
присъдена от АКР, тогава тази кредитна оценка се
използва за определяне на рисковото тегло.
2.4.6. Ако са налице кредитни оценки, присъ-
дени от две АКР, и те отразяват използването на
различни рискови тегла, се прилага по-високото
рисково тегло.
2.4.7. Ако са налице кредитни оценки, присъ-
дени от три или повече АКР, се използват двете
оценки, определящи използването на най-ниски
рискови тегла. Ако те са различни, се взима тази,
съответстваща на по-високо рисково тегло, а ако
са еднакви, се прилага съответното им рисково
тегло.
2.4.8. Ако е налице кредитна оценка на дадена
програма за емисия или финансов инструмент,
които обхващат позицията, представляваща екс-
позицията, то тази кредитна оценка се ползва за
определяне на рисковото тегло на позицията.
2.4.9. Ако не е налице кредитна оценка на да-
дена позиция, но е налице кредитна оценка на
дадена програма за емисия или финансов инст-
румент, която не обхваща позицията, представ-
ляваща експозицията, или пък ако е налице обща
кредитна оценка на емитента, тогава се използ-
ва тази кредитна оценка, ако определя по-висо-
ко рисково тегло, отколкото друга възможност
за определяне на рисково тегло. Наличната кре-
дитна оценка ще се използва и в случай, че опре-
деля по-ниско рисково тегло и дадената експо-
зиция е с ниво, равно или по-голямо в дадена
програма за емисия или финансов инструмент
или спрямо по-големи необезпечени експозиции
към този емитент.
2.4.10. В случаите по т. 1.12.1—1.12.4 не се при-
лага третирането по т. 2.4.8 и 2.4.9.
2.4.11. Кредитна оценка на емитент в група от
други емитенти не може да се ползва за друг еми-
тент от същата група.
2.4.12. Краткосрочна кредитна оценка може да
се ползва само за текущи активи и извънбалансо-
ви позиции, представляващи експозиции към ин-
ституции и търговски предприятия.