Държавен вестник, бр. 116, 2002 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  116
Обхват
Член 1
За целите на тази конвенция терминът “жена”
означава всяко лице от женски пол без каквато
и да е дискриминация и терминът “дете”—всяко
дете без каквато и да е дискриминация.
Член 2
1. Тази конвенция се прилага за всички нае-
ти жени, включително и за тези, които упраж-
няват нетипични форми на зависим труд.
2. Всяка държава членка, която ратифицира
конвенцията, може след консултация със заин-
тересуваните представителни организации на
работодателите и на работниците да изключи
напълно или частично от обхвата на конвенци-
ята ограничени категории работници, когато
нейното прилагане към тях би породило особе-
ни проблеми от съществен характер.
3. Всяка държава членка, която се възползва
от предвидената в т. 2 възможност, трябва в своя
първи доклад по прилагането на конвенцията
съгласно чл. 22 от Устава на МОТ да изброи
категориите на така изключените работници и
причините за тяхното изключване. В своите
следващи доклади държавата членка трябва да
опише мерките, взети с оглед прогресивното
разпространение на разпоредбите на конвенци-
ята към тези категории.
Закрила на здравето
Член 3
Всяка държава членка след консултация с
представителните организации на работодате-
лите и на работниците приема подходящи мер-
ки, които да гарантират, че бременни жени или
кърмачки не са длъжни да изпълняват работа,
която е определена от компетентната власт
като вредна за здравето на майката или детето
или за която е преценено, че представлява съ-
ществен риск за здравето на майката или на
нейното дете.
Отпуск по майчинство
Член 4
1. При представяне на медицинско свидетел-
ство или друг съответен документ, предвиден в
националното законодателство и практика,
определящ предполагаемата дата на раждане,
всяка жена, за която тази конвенция се отнася,
има право на отпуск по майчинство с продъл-
жителност не по-малка от 14 седмици.
2. Продължителността на периода на отпус-
ка, споменат в т. 1, се определя от всяка държа-
ва членка в декларация, придружаваща рати-
фикацията на конвенцията.
3. Всяка държава членка може впоследствие
да депозира при генералния директор на Меж-
дународното бюро на труда допълнителна дек-
ларация, увеличаваща периода на отпуска по
майчинство.
4. Във връзка със закрилата на здравето на
майката и на нейното дете отпускът по май-
чинство включва период от 6-седмичен задъл-
жителен отпуск след раждането, освен ако на
национално ниво не е съгласувано друго от
правителството и представителните организа-
ции на работодателите и на работниците.
5. Частта от отпуска по майчинство, пред-
хождаща раждането, се удължава с периода,
изтекъл между предполагаемата и действител-
ната дата на раждането, без намаляване на за-
дължителната част на отпуска, полагащ се след
раждането.
Отпуск в случай на заболяване или усложнения
Член 5
При представяне на медицинско свидетел-
ство в случай на заболяване, усложнения или
риск от усложнения, причинени от бременност-
та или раждането, се осигурява отпуск преди
или след периода на отпуска по майчинство.
Характерът и максималната продължителност
на такъв отпуск могат да бъдат установени в
съответствие с националното законодателст-
во и практика.
Обезщетения
Член 6
1. На жени, които отсъстват от работа пора-
ди отпуск, споменат в чл. 4 или 5, се осигуряват
парични обезщетения съгласно националните
закони и правила или по друг начин, съвместим
с националната практика.
2. Паричните обезщетения трябва да бъдат
на ниво, което гарантира, че жената може да
поддържа себе си и своето дете в добро здраве
и подходящ жизнен стандарт. 
3. Там, където според националното законо-
дателство или практика паричните обезщете-
ния, плащани за отпуска, споменати в чл. 4, се
базират на предишни доходи, размерът на та-
кива обезщетения трябва да не бъде по-нисък
от 2/3 от предишните доходи на жената или от
тези нейни доходи, които се вземат предвид при
изчисляване на обезщетенията.
4. Когато според националното законодател-
ство или практика се използват други методи за
определяне на паричните обезщетения, плаща-
ни за отпуска, споменат в чл. 4, размерът на
такива обезщетения трябва да е сравним със
средната сума, която се получава при прилага-
нето на т. 3.
5. Всяка държава член гарантира, че услови-
ята за даване на право на парични обезщетения
могат да бъдат изпълнени от голямо мнозинст-
во жени, за които тази конвенция се отнася.
6. Когато една жена не отговаря на услови-
ята за изплащане на парични обезщетения съг-
ласно националните закони и правила или по
друг начин, съвместим с националната практи-
ка, тя има право на адекватни обезщетения от
фондовете за социално подпомагане,след като
се направи необходимата за такава помощ про-
верка на средствата.