Държавен вестник, бр. 36, 2019 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  36
вносителят на искането – 53-мата народни 
представители, са поискали обявяването є 
за противоконституционна само в тази част.
Що се отнася до останалата част от раз-
поредбата на ал. 3 от чл. 217 АПК, тя не 
противоречи на Основния закон, тъй като 
в нея не се визират закритите заседания, а 
сроковете за насрочване на първото заседание 
при откритите заседания и постановяването 
на решение от касационната инстанция.
Относно твърденията за противоконсти-
туционност на чл. 217, ал. 2 и 4 АПК на 
основание чл. 41, ал. 1 от Конституцията, 
както и за несъответствие с чл. 10 КЗПЧОС, 
Конституционният съд намира следното: 
текстът от конституционната разпоредба га-
рантира правото на всеки да търси, получава 
и разпространява информация, а съответната 
разпоредба от Конвенцията – правото на 
изразяване на мнение, както и свободата да 
получава и да разпространява информация, 
които не са относими към законовата уредба 
на закритите заседания в административно-
то правораздаване. Закритите заседания са 
такива заседания, които изключват изобщо 
възможността за публичност на процеса и то 
не по конкретно дело, а по цяла категория 
дела, отговарящи на въведени от законодателя 
критерии. Те се различават от заседанията 
при закрити врати, при които по принцип се 
провеждат открити заседания, но по решение 
на съда, някои от тях или част от едно заседа-
ние се провежда, без да се допуска публика. 
Докато по първите в заседанието не участват 
дори и самите страни, то във вторите страните 
участват, но се изключва участие на други 
лица. Очевидно въпрос за ограничаване на 
публичността и за получаване на информа-
ция би могъл да се поставя само при втория 
вид заседания. Настоящият оспорен текст от 
АПК не попада в тяхното приложно поле. В 
закрито заседание, предмет на обсъждане тук, 
е невъзможно да участва никое външно за 
съдебния състав лице и следователно правата 
нито на страните, нито на обществеността биха 
могли да бъдат нарушени. Съгласно чл. 12, 
ал. 1 АПК в административното производство 
органите са длъжни да осигуряват откритост, 
достоверност и пълнота на информацията. 
Страните осъществяват правото си на достъп 
до информацията в производството по реда 
на този кодекс, а останалите лица – по реда 
на ЗДОИ (ал. 2 на чл. 12 АПК). Тези права 
както на страните, така и на общественост-
та не се накърняват, тъй като юридически 
и практически са гарантирани. Страните 
винаги могат да имат достъп до делото си, а 
обществеността – до тези документи, които 
ги интересуват, след разрешение от съда за 
достъп до тях. Решенията винаги се обявяват 
публично, като се публикуват на официалната 
интернет страница на ВАС. По този начин нито 
страните, нито обществеността, нито медиите 
се лишават от достъп до документите, които 
засягат публичния интерес, а последните – и 
от възможността да информират обществото. 
Липсват предпоставки да се счита, че чрез 
закритите заседания произволно се нарушават 
правата на търсене, получаване и разпростра-
няване на информация.
Поради тези съображения Съдът не уста-
новява противоречие на оспорените разпо-
редби в чл. 217, ал. 2 и 4 АПК с чл. 41, ал. 1 
от Конституцията, както и несъответствие с 
чл. 10 КЗПЧОС.
4. Относно повишаването на размера на 
простите държавни такси за гражданите, едно-
личните търговци, държавните и общинските 
органи и за други лица, осъществяващи пуб-
лични функции, и организации, предоставящи 
обществени услуги – от една страна, и орга-
низациите – от друга страна, и въвеждането 
на пропорционални такси върху определяем 
материален интерес при подаване на касаци-
онна жалба, частна жалба и молба за отмяна 
на влезли в сила съдебни актове – чл. 227а 
АПК; чл. 235а АПК; чл. 242а АПК; чл. 161, 
ал. 4 ДОПК и § 111 ПЗРЗИДАПК (с който в 
Закона за опазване на околната среда (обн., ДВ, 
бр. 91 от 25.09.2002 г., редакция – ДВ, бр. 77 
от 18.09.2018 г.), в чл. 99 се създава ал. 12)
В искането на президента се твърди, че 
уредбата на таксите в касационното производ-
ство противоречи на чл. 60, ал. 1, чл. 6, ал. 2 
и чл. 4, ал. 1 от Конституцията. Изложени са 
съображения, че въвеждането на пропорци-
онални такси върху „определяем материален 
интерес“ в касационното производство по 
административни дела не държи сметка за 
спецификата на тези дела. Според президента 
в административното правосъдие на преден 
план е пряката защита на нарушената за-
конност при осъществяване на държавното 
управление, а не материалният интерес. В 
този смисъл според президента въвеждането 
на пропорционални такси е несъвместимо с 
административното правосъдие, при което 
споровете са за незаконосъобразно осъщест-
вяване на държавно управление. Липсата на 
легална дефиниция на понятието „определяем 
материален интерес“ ще доведе до непред-
сказуемост и правна несигурност, както и 
до разнородна съдебна практика. Според 
вносителя въвеждането на пропорционална 
такса върху определяем материален интерес 
в касационно производство по обжалване на 
решението по оценка на въздействието върху 
околната среда не съответства на чл. 15 и 55 
от Конституцията, както и на чл. 9, т. 4 от 
Конвенцията за достъп до информация, участие 
на обществеността в процеса на вземането на 
решения и достъпа до правосъдие по въпроси 
на околната среда (ратифицирана със закон, 
приет от Народното събрание на 2.10.2003 г.,