Държавен вестник, бр. 74, 2005 г., стр. 35

Б Р О Й  74
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  35
нодателя е да прецени необходимостта от тези
структурни звена в съдебната и прокурорската
системи”.
Ако под преструктуриране се разбира обаче
разчленяване на прокуратурата и прехвърляне
на една част от нея извън рамките на съдебната
власт, свиване на нейните основни функции само
до един от способите, чрез които сега тя осъ-
ществява основната си задача, то в този случай,
доколкото се променя изначално значима част
от организационните и функционалните харак-
теристики на този орган, се касае до промяна,
рефлектираща върху формата на държавно уп-
равление.
Поначало всяко съществено преструктури-
ране трябва да бъде предшествано и обуслове-
но от ясно дефиниране на необходимостта от
промяна в основните функции на съответния
орган, неговото място в системата на останали-
те държавни органи и начина на взаимодейст-
вие с тях. А това, доколкото засяга установения
баланс между трите власти, предполага сериоз-
на ревизия на основния закон, която е от ком-
петентността на ВНС.
3. Относно промяна в Конституцията, при
която следствието се преструктурира, като
участва в разследването, изпълнявайки функ-
циите на съдии по разследването
Заинтересованите страни изразяват проти-
воречиви становища по този въпрос. Някои от
тях споделят разбирането, че Конституцията не
урежда понастоящем структурата на следстве-
ните органи и въвеждането на текстове относ-
но нея, не представлява промяна във формата
на държавно управление (МС, президент на
Република България, СЮБ); за други въпросът
е терминологичен и няма никаква пречка като
законодателна техника да бъде ползван и тер-
минът “съдия по разследването” (НСлС); тре-
ти изтъкват, че България няма правни тради-
ции по отношение на тази процесуална фигура
и въвеждането є би изменило цялостната сис-
тема на наказателното правораздаване, от коя-
то гледна точка подобно изменение би могло
да бъде разглеждано като промяна във форма-
та на държавно управление с уговорката, че е
възможно да се поддържа и обратното станови-
ще (Съюз на съдиите); докато четвърти смя-
тат, че подобно предложение по-скоро поставя
редица сложни въпроси, отколкото дава реше-
ния (Камара на следователите, Асоциация на
прокурорите).
Единственият конституционен текст, спе-
циално посветен на следствените органи, е раз-
поредбата на чл. 128. В него действащата Кон-
ституция не урежда вида и структурата на тези
органи и за разлика от съдилищата и прокура-
турата тук и в останалите текстове на глава
шеста не си служи с обобщено понятие за обоз-
начаването им именно като система от орга-
ни. В тази конституционна рамка и съобразно
чл. 133 от основния закон в последните години
действаха, законодателно уредени чрез ЗСВ и
НПК, различни организационни модели—от
силно централизирана, до обратния полюс—
силно децентрализирана система на следстве-
ните органи.
Член 128 от Конституцията определя функ-
цията на тези органи—те осъществяват предва-
рителното производство по наказателни дела.
Ето защо въвеждането в основния закон на
текстове, които преструктурират според иска-
нето, а всъщност—създават структура на след-
ствените органи, не е промяна във формата на
държавно управление, защото и сега този въп-
рос е от компетентността на Народното съб-
рание.
Съвсем отделни и твърде сложни са проб-
лемите за запълването със съдържание на по-
нятието “съдия по разследването” чрез уточ-
няване правомощията на тази процесуална
фигура; уредбата на мястото є в системата на
съдебната власт и най-вече взаимоотношени-
ето є с останалите процесуални субекти; отли-
ката (или приликата) с фигурата например на
“разследващ съдия”; въпросът, дали чрез Кон-
ституцията тя ще се “резервира” единствено за
следователите или на общо основание могат
да бъдат съдии по разследването и други ма-
гистрати. Тези, а и други свързани с тях проб-
леми обаче излизат извън предмета на насто-
ящото дело и Конституционният съд не може
да вземе отношение по тях. Това е така и защо-
то в голямата си част те са проблеми на зако-
нодателна целесъобразност; зависят от цялос-
тната характеристика, избрания модел, основ-
ните приоритети и акценти на съдебната ре-
форма; както и от мястото, функциите и най-
вече взаимоотношенията между различните
участници в наказателния процес и в крайна
сметка са материя, която следва да бъде уреде-
на чрез съгласувани промени в НК, НПК и ЗСВ.
Ако съдът се произнесе по тях в настоящото
производство, ще наруши своите правомощия,
което е недопустимо.
4. Относно конституционна промяна, пред-
виждаща, че прокуратурата, следствието и
МВР осъществяват единна държавна полити-
ка в борбата с престъпността и дейността
им в тази насока се наблюдава от Народното
събрание
В по-голямата си част заинтересованите
страни приемат по принцип, че подобна про-
мяна не рефлектира върху формата на държав-
но управление. Повечето от тях обаче изтък-
ват необходимостта от допълнително изясня-
ване смисъла на определени понятия и катего-
рии. Така някои считат, че би трябвало да има
по-голяма яснота какво се разбира под “наб-
людава” и че понятието няма юридически
смисъл (СЮБ); други, че включването на по-
добен текст следва да се предхожда от изясня-
ване конкретните форми, в които намират израз
тези правомощия на Народното събрание (МС);