Държавен вестник, бр. 98, 2005 г., стр. 17

Б Р О Й  98
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
цията на държава—страна по конвенцията, са
основни престъпления само ако съответното
деяние е престъпление по вътрешното право на
държавата, в която е било извършено, и би със-
тавлявало престъпление и по вътрешното пра-
во на държавата—страна по конвенцията, коя-
то изпълнява или прилага този член, ако би било
извършено на нейната територия;
г) всяка държава—страна по конвенцията,
предоставя на Генералния секретар на ООН ко-
пия на законите, които привеждат този член в
изпълнение, както и на всички последващи изме-
нения на тези закони или тяхното описание;
д) ако това се налага от основните принципи
на вътрешното законодателство на съответна-
та държава—страна по конвенцията, то може
да бъде предвидено, че разпоредбите относно
престъпленията по алинея 1 от този член не се
прилагат спрямо лицата, извършили основно-
то престъпление;
е) за знанието, умисъла или целта като еле-
мент на престъпленията по алинея 1 на този
член може да се прави заключение на базата на
обективни фактически обстоятелства.
Член 7
Мерки за борба с прането на пари
1. Всяка държава—страна по конвенцията:
а) създава пълен национален регулаторен и
надзорен режим за банки и небанкови финан-
сови институции, а когато това е необходимо—
и за други субекти, които са особено уязвими от
гледна точка на прането на пари, с цел разкри-
ването и предотвратяване на всички форми на
пране на пари, като чрез този режим се наблег-
не на изискванията за идентификация на кли-
енти, водене на регистри и съобщаване за съм-
нителни сделки;
б) без да се накърняват член 18 и 27 от тази
конвенция, гарантира възможностите за съ-
трудничество и обмен на информация на наци-
онално и международно равнище между адми-
нистративните, регулаторните, правоприлага-
щите и други органи, ангажирани в борбата с
прането на пари (включително и съдебни ор-
гани, когато това е в съответствие с национал-
ното законодателство), при условията, опре-
делени в националното законодателство, като
за тази цел следва да бъде разгледана възмож-
ността за създаване на звено за финансово ра-
зузнаване, което да изпълнява ролята на наци-
онален център за събиране, анализ и разпрос-
траняване на информация за възможни случаи
на пране на пари.
2. Държавите—страни по конвенцията, пре-
ценяват възможностите за прилагане на подхо-
дящи мерки за откриването и проследяването
на движението на парични суми и ценни книги
през техните граници в съответствие с гаранци-
ите за правилно използване на информацията и
без да се възпрепятства по какъвто и да било
начин движението на законния капитал. Тези
мерки могат да включват изискването всички
лица и търговски субекти да предоставят док-
лади за презграничния трансфер на значителни
парични суми и съответно на ценни книги.
3. При създаването на национален регулато-
рен и надзорен режим в съответствие с услови-
ята по този член и без това да се отразява върху
прилагането на останалите разпоредби на тази
конвенция, държавите—страни по конвенцията,
използват като насоки съответните инициативи
на регионалните, междурегионалните и много-
странните организации срещу прането на пари.
4. Държавите—страни по конвенцията, се
стремят към развиването и насърчаването на
световното, регионалното, подрегионалното и
двустранното сътрудничество в борбата с пра-
нето на пари между съдебните, правоприлага-
щите и финансово-регулаторните органи за це-
лите на борбата с прането на пари.
Член 8
Криминализиране на корупцията
1. Всяка държава—страна по конвенцията,
предприема съответните законодателни и дру-
ги мерки, необходими за обявяване на следните
умишлено извършени деяния за престъпления:
а) обещаване, предлагане или предоставяне
на длъжностно лице, пряко или чрез посред-
ник, на недължима изгода за това лице или за
друго физическо лице или юридическо лице с
цел длъжностното лице да извърши или да се
въздържи от извършване на действия в изпъл-
нение на служебните си задължения;
б) искането или приемането от длъжностно
лице, лично или чрез посредник, на недължима
изгода за това лице или за друго физическо лице
или юридическо лице с цел длъжностното лице
да извърши или да се въздържи от извършване
на действия при изпълнение на служебните си
задължения.
2. Всяка държава—страна по конвенцията,
следва да разгледа възможностите за предпри-
емане на съответните законодателни и други
мерки, необходими за обявяването на поведе-
нието, посочено в алинея 1 от този член за прес-
тъпление, когато са замесени чуждестранни
длъжностни лица или служители в междуна-
родна администрация. Всички държави—стра-
ни по конвенцията, следва също така да разгле-
дат възможността за обявяване за престъпле-
ния и на други форми на корупция.
3. Всяка държава—страна по конвенцията,
следва да предприеме съответните мерки, не-
обходими за обявяването за престъпление на
съучастието в някое от престъпленията, пред-
видени в съответствие с този член.
4. За целите на алинея 1 от този член и на
член 9 “длъжностно лице” означава длъжностно
лице или лице, което изпълнява обществени фун-
кции, така, както това понятие е определено във
вътрешното законодателство и както се прилага
според наказателното право на държавата—стра-
на по конвенцията, на територията на която въп-
росното лице изпълнява своите функции.