Държавен вестник, бр. 76, 2003 г., стр. 61

Б Р О Й  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  61
Чл. 55. Когато условията на експлоатация
налагат, трябва да се предвиждат необходи-
мите средства за възпрепятстване на непред-
намерено поставяне на съоръжение под на-
прежение.
Чл. 56. (1) Устройства за аварийно изключ-
ване трябва да се предвиждат за всяка част на
електрическата уредба, за която може да бъде
необходимо изключване на захранването за
отстраняване на неочаквана опасност.
(2) Когато съществува опасност от пораже-
ние от електрически ток, устройството за ава-
рийно изключване трябва да прекъсва всички
тоководещи проводници, като се отчитат огра-
ниченията по чл. 52.
(3) Устройствата за аварийно изключване и
за аварийно спиране трябва да действат докол-
кото е възможно най-пряко върху съответните
тоководещи проводници на захранването.
Чл. 57. (1) Устройствата за аварийно изключ-
ване трябва да позволяват прекъсване на зах-
ранването с едно действие.
(2) Задействането на устройствата за аварий-
но изключване не трябва да предизвиква друга
опасност и да влияе върху комплекса от необхо-
дими мерки за отстраняване на опасността.
Чл. 58. (1) Устройства за функционално из-
ключване се предвиждат за всяка електричес-
ка верига, която трябва да се изключва неза-
висимо от другите части на електрическата
уредба.
(2) Устройствата по ал. 1 може да не прекъс-
ват всички тоководещи проводници на съответ-
ната верига. Във веригата на неутралния про-
водник не трябва да има еднополюсно устрой-
ство за функционално изключване.
(3) В общия случай за едно съоръжение се
предвижда едно устройство за функционално
изключване. Допуска се с едно устройство за
функционално изключване да се управляват и
повече съоръжения, ако е предвидено да рабо-
тят едновременно.
(4) Инсталационни щепсели и контакти с
номинален ток до 16 А може да се използват за
функционално изключване.
Чл. 59. (1) Когато устройствата за функцио-
нално изключване осъществяват превключва-
не към различни източници на захранване, те
трябва да обхващат всички тоководещи провод-
ници и да не позволяват паралелно включване
на източниците, освен ако са проектирани спе-
циално за такъв режим.
(2) В случаите по ал. 1 не се предвижда уст-
ройство за разединяване на проводник РЕN или
на защитен проводник.
Чл. 60. Веригите за управление трябва да са
проектирани така, че да бъдат ограничени опас-
ностите, които биха могли да възникнат вслед-
ствие на дефект на изолацията между верига за
управление и достъпни токопроводими части и
да предизвикат неправилно действие на управ-
ляваното съоръжение (например непреднаме-
рено задействане).
Чл. 61. (1) Веригите за управление на елек-
тродвигатели трябва да са проектирани така,
че след спиране вследствие на спадане или от-
падане на напрежението да не е възможно ав-
томатично повторно пускане на електродвига-
телите, когато такова пускане може да предиз-
вика опасност.
(2) В случай че за един електродвигател се
предвижда електрическо спиране с противо-
включване, трябва да се вземат предпазни мер-
ки за избягване на промяна на посоката на вър-
тене в края на спирането, особено когато така-
ва промяна може да предизвика опасност.
(3) Когато посоката на въртене на електро-
двигателя може да оказва влияние върху без-
опасността, трябва да се вземат мерки за избяг-
ване на работата му в обратна посока, напри-
мер при промяна на реда на фазите.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ПРОЕКТИРАНЕ
Чл. 62. Електрическите уредби в сгради се
проектират при спазване изискванията на тази
наредба и на нормативните актове за устрой-
ство на електрическите уредби.
Чл. 63. (1) Системата за електрозахранване
при изграждането на нови и при реконструкци-
ята на електрически уредби в сгради се проек-
тира, като се отчитат:
1. перспективите на развитие на електрозах-
ранването, включително съчетаването на ново-
изграждани и действащи електрически уредби;
2. необходимостта от електрозахранване за
всички потребители в обекта независимо от
различията във формата на собственост или на
стопанисването им;
3. възможностите на потребителите да по-
несат временни прекъсвания на електрозахран-
ването и/или необходимостта от непрекъснато
електрозахранване;
4. необходимостта от ограничаване на токо-
вете на късо съединение до предварително оп-
ределени граници;
5. възможното съответствие с композици-
онната схема на сградата;
6. изискванията за енергийна ефективност.
(2) Електрическите схеми се разработват при
спазване на следните основни изисквания:
1. разпределителните табла да се разпола-
гат на границата на собственост на електри-
ческите съоръжения, регламентирано в На-
редбата за присъединяване към преносната и
разпределителните електрически мрежи на
производители и потребители, приета с ПМС
№ 76 от 2000 г. (обн., ДВ, бр. 40 от 2000 г.; изм.,
бр. 27 от 2002 г.);
2. елементите на схемата да са равномерно
натоварени;
3. да се осигурява разделна работа при нали-
чие на паралелни клонове.
(3) Разпределението на електроенергията в
обществените и жилищните сгради се препо-
ръчва да се извършва по радиална схема.