Държавен вестник, бр. 35, 2010 г., стр. 7

БРОЙ  35	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията на Република България.
Делото е образувано на 8.12. 2009 г. под № 16 
от 2009 г. по искане на президента на Република 
България въз основа на правомощията му по 
чл. 150, ал. 1 от Конституцията.
Вносителят сезира Конституционния съд с 
искане да се установи противоконституцион­
ността на § 12 от Закона за изменение и до­
пълнение на Закона за данък върху добавената 
стойност (ЗИД на ЗДДС) (обн., ДВ, бр. 95 от 
2009 г.), с който се отменя чл. 44, ал. 1, т. 5 
ЗДДС –  отпадане като освободена доставка 
на процесуалното представителство, с което 
се упражнява право на защита на физическите 
лица в досъдебни, съдебни, административни 
и арбитражни производства.
В искането се твърди, че отмяната на чл. 44, 
ал. 1, т. 5 ЗДДС (обн., ДВ, бр. 63 от 2006 г., 
с последващи изменения и допълнения) е 
в противоречие с чл. 56 от Конституцията, 
предвиждащ, че всеки гражданин има право 
на защита, когато са нарушени или застрашени 
негови права и законни интереси.
В искането на президента конституционното 
право на защита се разглежда като процесуална 
гаранция за упражняване на всички основни 
права, предвидени в Конституцията. Твърди се, 
че с отмяната на чл. 44, ал. 1, т. 5 ЗДДС се 
засяга самото право на защита и оттук се стига 
до противоречие и със свързаните с чл. 56 от 
Конституцията чл. 30, ал. 4 от Конституция­
та – правото на всеки на адвокатска защита от 
момента на задържането му или на привличането 
му като обвиняем, и чл. 122, ал. 1 от Конститу­
цията – правото на гражданите и юридическите 
лица на защита във всички стадии на процеса.
В искането е изразено съмнение за проти­
воречие на процесната правна норма с чл. 60, 
ал. 1 от Конституцията, нормираща задължени­
ето на гражданите да плащат данъци и такси, 
установени със закон, съобразно техните доходи 
и имущество.
Твърди се и противоречие на § 12 от ЗИД на 
ЗДДС с чл. 6, ал. 2 от Конституцията – уреж­
дащ принципа на равенство на гражданите 
пред закона.
С определение от 22.12.2009 г. Конституци­
онният съд е допуснал искането да се разгледа 
по същество. Със същото определение е консти­
туирал като заинтересовани страни по делото 
Народното събрание, Министерския съвет, 
министъра на финансите, министъра на пра­
восъдието, Висшия съдебен съвет, омбудсмана, 
Висшия адвокатски съвет, Съюза на юристите в 
България, Върховния касационен съд, Върховния 
административен съд и главния прокурор.
От получените становища на конституира­
ните по делото страни частично или пълно в 
подкрепа на искането са посочили аргументи 
Върховният касационен съд, омбудсманът, 
Съюзът на юристите в България и Висшият 
адвокатски съвет. Не са подкрепили искането 
Народното събрание, министърът на финансите 
и министърът на правосъдието.
Нито една от конституираните страни не 
оспорва допустимостта на искането.
В становището на Народното събрание 
се обръща внимание на обстоятелството, че 
в искането на президента „основната група 
аргументи за противоречие на атакувания 
текст в ЗДДС с чл. 56 от Конституцията имат 
изцяло икономически характер“. Посочва се, че 
законодателят е предвидил отделни механизми 
за обезпечаване упражняването на правото на 
защита по отношение на граждани, които по 
една или друга причина не са в равностойно 
положение с останалите, в Закона за правна 
помощ (обн., ДВ, бр. 79 от 2005 г.), съответ­
но чл. 21, 22, 23 и чл. 38, ал. 1 от Закона за 
адвокатурата (обн., ДВ, бр. 55 от 2004 г., с 
последващи изменения и допълнения). Под­
държа се, че при преглед на основните права 
на гражданите може да се направи извод, че 
практическото им упражняване е свързано 
пряко или косвено с използването на ико­
номически средства, поради което не може 
да се твърди, че има правна и още по-малко 
конституционноправна връзка на цената на 
една услуга и правната възможност за упраж­
няване на правото.
В становището се обръща внимание на евен­
туалната санкция, която Република България 
би претърпяла за неизпълнение на Директива 
2006/112/ЕС, и обстоятелството, че Европей­
ската комисия е изпратила писмо до Минис­
терството на външните работи за констатирано 
нарушение относно облагането с данък добавена 
стойност (ДДС) на свободните професии, в 
частност – процесуалното представителство на 
физическите лица.
В становището на министъра на финансите 
се прави преглед на задължението на страната 
ни да транспонира в законодателството Ди­
ректива 2006/112/ЕС. В него по отношение на 
въпроса за противоконституционност на § 12 от 
ЗИД на ЗДДС с чл. 56 от Конституцията също 
се поддържа, че такава не е налице, защото 
плащането на ДДС е конституционно задъл­
жение съгласно чл. 60, ал. 1 от Конституцията 
и не може изпълнението му да е основание за 
противоконституционност, както и да се твър­
ди, че поражда лишаване от права. Посочва 
се, че „различният данъчен режим произтича 
не от имущественото състояние на лицето, 
извършващо услугата, а от реализирания от 
адвоката облагаем оборот, което е основание 
за задължителна регистрация по ЗДДС“.
Министърът на правосъдието обръща внима­
ние на факта, че „Народното събрание, приемай­
ки ЗДДС и неговите изменения и допълнения, 
е упражнило изключителната си компетентност 
по чл. 84, т. 3 от Конституцията на Република 
България” и посочва конкретните положения 
на правната уредба. Приема, че „правото на