Държавен вестник, бр. 106, 2025 г., стр. 7

БРОЙ  106	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
това е предвидено при останалите публични 
вземания в същата хипотеза. По този начин 
се създава неясна и взаимоизключваща се 
правна уредба в противоречие с принципа 
на правовата държава. Според вносителя по­
ради паричния характер на всички публични 
вземания е необосновано и несправедливо 
лихвата за задължителни осигурителни вноски 
да се дължи от по-късен момент от този на 
плащането, с което на практика се изключ­
ва нейната дължимост. Посочва, че чл. 129, 
ал. 6 ДОПК в оспорената част неоправдано 
установява неравно третиране въз основа на 
личното положение на лицата – временното 
им качество на длъжник на определен вид 
публично задължение, при липсата на потреб­
ност от постигането на значими за общество­
то цели. Вносителят подчертава също, че в 
противоречие със задължението на държавата 
да отговаря за вреди, причинени от нейни 
незаконосъобразни актове, предвиденото 
изключение необосновано лишава лицата от 
възможността да получат пълния размер на 
лихвата по реда на чл. 129, ал. 1 ДОПК, като 
те единствено могат да предявят своите пре­
тенции по реда на Закона за отговорността на 
държавата и общините за вреди. В искането 
се поддържа, че се накърнява и правото на 
частна собственост, като се допуска обогатя­
ване на държавата за сметка на гражданите, 
които са претърпели вреди от незаконни 
актове на органи на публичната власт, като 
са били лишени от възможността да ползват 
притежаваните от тях парични средства.
С определение от 27.02.2024 г. Конститу­
ционният съд е допуснал искането за разглеж­
дане по същество.
В изпълнение на предоставената им възмож­
ност писмени становища и правни мнения са 
представили Министерският съвет, министъ­
рът на финансите, Върховният администрати­
вен съд, Националната агенция за приходите, 
Националният осигурителен институт, проф. 
д-р Иван Стоянов и ас. Здравко Славчев.
Според Министерския съвет, министъра на 
финансите, Националната агенция за прихо­
дите и Националния осигурителен институт 
искането е неоснователно и следва да бъде 
отхвърлено. В изразените от тях становища се 
излагат аргументи, че вносителят неправилно 
приравнява задължителните осигурителни 
вноски на данъците и останалите публични 
вземания, за да обоснове необходимостта от 
еднакъв режим на дължимост на лихвите, без 
да отчита различните им правна природа, цел 
и предназначение. 
Министерският съвет не споделя доводите 
на вносителя за неясна, противоречива или 
взаимоизключваща се правна уредба. Посоч­
ва, че чл. 129, ал. 6 ДОПК предвижда две 
самостоятелни хипотези на началния момент 
на дължимост на лихвата – в зависимост от 
това дали сумите са внесени, или събрани 
въз основа на акт на орган на приходите и 
в зависимост от вида на публичното взема­
не. Приема, че оспореното изключение се 
основава на специфичната правна същност 
на осигурителните вноски и тяхното разгра­
ничаване от останалите публични вземания. 
В становището се излага, че принципът на 
равенство също не се нарушава, тъй като 
различното третиране не се прилага за „сход­
ни положения“, а е предвидено за различни 
публични вземания според техния вид, като 
преследва легитимна цел. Посочва се също, че 
не е налице противоречие със задължението 
на държавата да отговаря за вреди, причине­
ни от нейни незаконосъобразни актове, тъй 
като поради спецификата на осигурителното 
правоотношение настъпилите вреди от не­
законосъобразния акт на държавния орган 
подлежат на възстановяване по реда на Закона 
за отговорността на държавата и общините 
за вреди. Според Министерския съвет не се 
засяга и правото на собственост, като съг­
ласно принципа на солидарност средствата 
по осигурителните фондове се набират чрез 
участието на цялата осигурителна общност 
и се разходват за осигурените лица, за които 
са настъпили определени неблагоприятни 
материални последици.
Според министъра на финансите въведеното 
разграничение в режима на дължимост на 
лихвите отразява спецификите на регламен­
тираните обществени отношения и не създава 
вътрешно противоречие в уредбата. Посочва, 
че до установяването на недължимостта на 
осигурителните вноски лицата участват в 
осигурителната система, независимо дали 
самите те са се възползвали от правата, 
произтичащи от направените вноски. Според 
министъра на финансите установяването на 
различния режим е израз на правната приро­
да на задължителните осигурителни вноски, 
като различното третиране е обусловено от 
липсата на идентичност на вземанията и не­
обходимостта от диференциация на правната 
уредба. В становището се твърди също, че 
за лицето, платило осигурителните вноски, 
не възниква вреда, като внесената сума не 
се ползва безвъзмездно от държавата, а се 
разходва на солидарен принцип, включително 
и в негова полза. Изтъква се, че правото на 
частна собственост не се засяга, като до обя­
вяването на акта за незаконосъобразен лицето 
участва в осигурителната система и за него 
възникват осигурителни права. Посочва се, 
че възстановяването на лихви от фондовете, 
чието предназначение е подпомагането на 
осигурените лица при настъпване на оси­
гурителни събития, би нарушило целевия 
характер на внесените в тях средства и би 
създало несигурност при гарантирането на 
правата на останалите участници.