Държавен вестник, бр. 47, 2019 г., стр. 67

БРОЙ  47	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  67  
за нормативните актове, така и в действащия 
към настоящия момент АПК, нормативните 
административни актове се издават по при-
лагане на закон или подзаконов нормативен 
акт от по-висока степен. Във всеки нормати-
вен административен акт, с изключение на 
нормативните актове, с които се изменят, 
допълват или отменят други нормативни 
актове, се посочва правното основание за 
неговото издаване. Съгласно чл. 76, ал. 1 и 2 
АПК „Нормативни административни актове 
се издават от изрично овластени от Консти-
туцията или закон органи. Компетентността 
да се издават нормативни административни 
актове не може да се прехвърля.“ Предвид 
изложените фактически и правни обстоя-
телства оспореният нормативен админи-
стративен акт – Методика за определяне 
на санкциите след плащане по проекти по 
ПРСР 2007 – 2013, е нищожен.
По дефиниция подзаконовият акт се из-
дава по силата на законова делегация, като 
по-високият по степен нормативен акт опре-
деля административния орган, който следва 
да го издаде.
Съгласно § 35, ал. 3 ПЗР към ЗИДЗПЗП 
(изм. – ДВ, бр. 16 от 2008 г.) министърът на 
земеделието и продоволствието (с последващи 
изменения в ЗПЗП на наименованието на 
министерството) издава наредби по прилага-
нето на Програмата за развитие на селските 
райони за периода 2007 – 2013 г. В случая 
оспореният акт е утвърден от изпълнителния 
директор на ДФ „Земеделие“, който няма 
предоставена от закон компетентност за това, 
както и липсва овластяване на изпълнителния 
директор на ДФ „Земеделие“ да утвърждава 
същия като елемент на фактическия състав 
по приемането му. При положение, че в 
ЗПЗП, който е приложимата нормативна 
уредба от по-висок ранг, не е регламентирано 
такова овластяване, оспореният нормативен 
административен акт се явява издаден от 
некомпетентен по материя и най-вече по 
степен орган. Съгласно правната доктрина 
и утвърдена съдебна практика липсата на 
каквато и да е компетентност на органа, 
издател на акта, винаги обуславя неговата 
нищожност.
Посочените в методиката правни основа-
ния от вторичното право на ЕС, а именно, 
че е разработена в съответствие с член 18 
от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията 
от 27 януари 2011 г. за определяне на под-
робни правила за прилагане на Регламент 
(ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение 
на прилагането на процедури за контрол, 
както и кръстосано спазване по отношение 
на мерките за подпомагане на развитието 
на селските райони и член 35 от Делегиран 
регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 
11 март 2014 г. за допълнение на Регламент 
(ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент 
и на Съвета по отношение на интегрираната 
система за администриране и контрол и усло-
вията за отказ или оттегляне на плащанията 
и административните санкции, приложими 
към директните плащания, подпомагането 
на развитието на селските райони и кръсто-
саното съответствие също не създават преки 
правомощия на изпълнителния директор на 
ДФ „Земеделие“ да издава или утвърждава 
подзаконови нормативни актове, в т.ч. и 
процесната методика. Поради това доводите 
на процесуалния представител на ответника, 
че компетентността се извлича от гореци-
тираните актове на ЕС, са неоснователни.
Предвид горното съдът приема, че в акта 
не е посочено приложимо правно основа-
ние за издаването му, което обстоятелство 
също е в унисон с извода за отсъствие на 
законова норма, по силата на която издате-
лят да разполага с правомощието да уреди 
нормативно правилата, по които се опреде-
лят санкциите след плащане по проекти по 
ПРСР 2007 – 2013.
Не се спори, че актът не е публикуван в 
„Държавен вестник“. Необнародването на 
нормативен административен акт съставлява 
неизпълнение на разписаната в закона про-
цедура по издаването му и е отменително 
основание. Ето защо съдът намира, че съ-
щият е издаден в нарушение на императив-
ните законови норми, уреждащи условията 
и изискванията за приемане на нормативни 
административни актове.
Констатираният порок е от естество, което 
обуславя недействителността на оспорения 
нормативен административен акт – Методи-
ка за определяне на санкциите след плащане 
по проекти по Програмата за развитие на 
селските райони 2007 – 2013, утвърдена от 
изпълнителния директор на ДФ „Земеделие“, 
поради което следва да се обяви за нищо-
жен. При така установената невалидност 
на административния акт е безпредметно 
обсъждането на останалите условия за не-
говата законосъобразност в хипотезите на 
чл. 146, т. 2 – 5 АПК.
С оглед изхода на спора и на основание 
чл. 143, ал. 1 във връзка с чл. 196 АПК от-
ветникът следва да заплати на оспорващи-
те сдружение „Венетица“, ЕИК по Булстат 
176574707, своевременно претендираните и 
направени разноски по делото в общ размер 
500 лв. съобразно представения от жалбопо-
дателя списък и договор за правна защита и 
съдействие от 3.12.2018 г., в който е посочено, 
че са изплатени в брой (л. 182 от делото), 
както и да заплати и на ЕТ „Десислава Сла-
вейкова“, ЕИК 203647105, своевременно пре-
тендираните и направени разноски по делото,