Държавен вестник, бр. 72, 2016 г., стр. 134

СТР.  134	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  72
се да се използва ELISA, която дава задоволител-
ни резултати при работа с референтен материал. В 
момента всички ELISA, които се продават, са по-
малко чувствителни от изолиране на вируса в кле-
тъчна култура или RT PCR.
Изолиране на вируса, откриване на генома на 
вируса, генетично типизиране и интерпретация на 
резултатите
Изолирането на вируса се основава на заразя-
ване с материала от пробата на чувствителна кле-
тъчна култура от свине. Ако в пробата присъст-
ва вирусът на болестта КЧС, той се намножава в 
клетките в количества, в които се установява по 
цветна реакция на заразените клетки с натоварени 
антитела. Необходимо е да има на разположение 
специфични антитела срещу болестта КЧС, за да 
се направи диференциална диагноза по отношение 
на другите вируси. 
Най-подходящи за изолиране на вируса на бо-
лестта КЧС са левкоцитите, кръвна плазма или 
цяла кръв от проби, несъсирена кръв или проби от 
органите, описани в част А, точка 1.
Методът на изолиране на вируса е по-подходящ 
за анализ на проби от малък брой животни, откол-
кото за масов контрол. Той е много трудоемък и 
резултатите се получават най-малко след три дни. 
Може да се наложи да се направят още два пасажа 
на клетъчни култури, ако се открие слабо наличие 
на вируса в пробата. С това периодът на изслед-
ване до получаването на крайния резултат може 
да продължи до десет дни. Загнилите проби могат 
да се окажат цитотоксични за културата и така да 
ограничат приложението на метода.
Изолирането на вируса се препоръчва, когато 
с други методи наличието на вируса на болестта 
КЧС е потвърден. Използва се като референтен 
тест за потвърждаване на получени положител-
ни резултати с метод ELISA за откриване на ан-
тиген, полимеразно-верижна реакция (PCR) или 
имунофлуоресцентен метод, непряко оцветяване с 
пероксидаза.
Изолатите на вируса на болестта КЧС, получе-
ни по този начин, се характеризират и типизират 
генетично. Генетичната типизация на вируса се из-
ползва за целите на молекулярната епизоотология.
Всички изолати на вируса на болестта КЧС, 
взети от първични огнища, при първоначални 
случаи на инфекция при диви свине или от случаи 
на зараза, установени в кланица или транспортно 
средство, се изпращат за определяне на генетич-
ния тип в референтна лаборатория на Европей-
ския съюз.
Полимеразно-верижната реакция служи за от-
криване на генома на вируса в пробите от кръв, 
тъкани и органи. Малки фрагменти от рибонук-
леиновата киселина (РНК) на вируса се транс- 
крибират във фрагменти дезоксирибонуклеинова 
киселина (ДНК) и се амплифицират от PCR до 
установими количества. Тъй като изследването 
позволява да се открие само сегмент от генома на 
вируса, PCR може да даде положителен резултат и 
при отсъствие на вируса на болестта КЧС (напри-
мер при загнили тъкани или проби от възстановя-
ващи се от заболяване свине).
PCR се използва за ограничен брой подбрани 
проби от съмнителни животни или материал от 
абортиран плод. Той може да бъде идеалният ме-
тод при трупове на диви свине, ако материалът 
е загнил и изолирането на вируса е невъзможно 
поради цитотоксичност. 
Най-подходящият материал за PCR диагности-
ка са пробите от органите, изброени в точката за 
изолиране на вируса, или несъсирена кръв.
Полимеразно-верижна реакция се извършва за 
48 часа. За нея са необходими подходяща лабора-
торна техника, отделни помещения и квалифици-
ран персонал. Едно от предимствата на метода е, 
че заразените вирусни сегменти не се възпроиз-
веждат в лаборатория. Методът е много чувствите-
лен, но лесно се получава замърсяване, което води 
до лъжливо положителни резултати. Затова е не-
обходимо да се приложат процедури за качествен 
контрол. Някои методи са специфични за всички 
вируси и налагат допълнителни изследвания за 
проверка, като сегментиране на продукта от поли-
меразно-верижна реакция.
Вирусологичните изследвания са необходими 
за потвърждаване на наличието на болестта КЧС. 
Изолирането на вируса е референтен вирусологи-
чен метод. Същият се използва и за потвърждение. 
Препоръчва се, в случай че положителните резул-
тати от имунофлуоресцентния метод, ELISA или 
PCR, не са установени клинични признаци или из-
менения, характерни за болестта, и във всеки друг 
съмнителен случай.
Въпреки това за потвърждаване на първично 
огнище на болестта КЧС е достатъчно наличие на 
клинични признаци или изменения, характерни за 
заболяването, при съответните свине, съчетано с 
положителни резултати при поне в два от мето-
дите за откриване на антигена или на генома на 
вируса.
Вторично огнище на болестта КЧС се потвърж-
дава, ако освен епизоотична връзка с вече потвър-
дено огнище или случай има открити и клинични 
признаци или изменения, характерни за заболява-
нето в наблюдаваните свине, и ако метод за от-
криване на антигена или генома на вируса е дал 
положителен резултат.
Появата на първично огнище на болестта КЧС 
при диви свине се потвърждава след изолиране на 
вируса или ако поне два от методите за открива-
не на антигена или на генома на вируса са дали 
положителен резултат. Други случаи на болестта 
КЧС при диви свине могат да се потвърдят, ако е 
установена епизоотична връзка с потвърдени слу-
чаи и ако един метод за откриване на антиген или 
на генома на вируса е дал положителен резултат.
За да даде положителен резултат, методът за 
откриване на генома или антигена на болестта 
КЧС се осъществава със специфични антитела или 
праймери срещу вируса на болестта КЧС. Ако ме-
тодът не е специфичен за вируса на болестта КЧС, 
а само за Род Пестивирус, изследването се повтаря 
с използване на специфични реактиви за вируса на 
болестта КЧС.
Няма подходящо изследване, което да позволя-
ва да се разграничат ваксинираните с жива вакси-
на свине от свинете, естествено заразени с вируса 
на болестта КЧС. Този сценарий трябва да се вземе 
под внимание по отношение на България, докол-
кото се отнася до продължаващите кампании за 
орална ваксинация на популацията диви свине и 
някои по-възрастни свине, които е вероятно да са