Държавен вестник, бр. 29, 2017 г., стр. 33

БРОЙ  29	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33  
ВЪРХОВЕН 
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 12532 
от 21 ноември 2016 г.
по административно дело № 5342 от 2016 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – пето отделение, в съдебно 
заседание на двадесет и шести октомври две 
хиляди и шестнадесета година в състав: пред-
седател: Диана Добрева, членове: Еманоил 
Митев, Сибила Симеонова, при секретар Ни-
колина Аврамова и с участието на прокурора 
Лиляна Кръстанова изслуша докладваното 
от председателя Диана Добрева по адм. дело 
№ 5342/2016 г. 
Производството е по чл. 185 и сл. от Ад-
министративнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по жалба на сдружение „Феде-
рация Български пациентски форум“, подадена 
срещу последното изменение и допълнение на 
Наредбата за осъществяване правото на достъп 
до медицинска помощ (НОПДМП/Наредба-
та), приета с ПМС № 119 от 2006 г. (обн., ДВ, 
бр. 45 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 57 от 2007 г.; 
изм., бр. 1 от 2009 г.; изм. и доп., бр. 5 и 53 
от 2011 г.), което изменение и допълнение е 
прието с ПМС № 58 от 21 март 2016 г. (ДВ, 
бр. 22 от 2016 г.), в частта по § 1, т. 3, с която 
в чл. 2 се създава нова ал. 5 с текст: „На всяко 
здравноосигурено лице се генерира уникален 
идентификационен номер по чл. 63, ал. 1, т. 1 
от Закона за здравното осигуряване (ЗЗО) 
посредством електронна автентификация. 
При всяко получаване на медицинска помощ 
лицето се автентификира чрез този номер, с 
което потвърждава оказаната му медицинска 
помощ.“ С § 30 от ПМС № 58 е създадена и 
нова т. 13 от допълнителните разпоредби на 
§ 1 от наредбата, съгласно която „Електронна 
автентификация“ е процес на установяване 
или потвърждаване автентичността на лицето 
посредством електронно генериран уникален 
идентификационен номер на задължително 
здравноосигурено лице“.
По изложените от това сдружение – жал-
боподател, доводи се иска приетата нова 
разпоредба да бъде прогласена за нищожна 
поради липса на компетентност на МС и ал-
тернативно да бъде отменена като незаконо-
съобразна поради нарушение на чл. 28, ал. 2 
от Закона за нормативните актове (ЗНА) и 
поради несъответствие с целта на закона за 
улесняване на достъпа до медицинска помощ.
По реда на чл. 213 ГПК към настоящо-
то производство е присъединено адм. дело 
№ 9212/2016 г., по което цитираната по-горе 
правна разпоредба, както и всички изменения 
и допълнения на наредбата, приети с ПМС 
№ 58 от 21 март 2016 г., са предмет на оспор-
ване по подадена обща жалба от сдружение 
„Център за защита правата в здравеопазва-
нето“ и сдружение „Национално сдружение 
на частните болници“. Изложените от тези 
жалбоподатели съображения са за нищожност 
на новоприетата разпоредба на чл. 2, ал. 5 
поради липса на компетентност на МС и 
алтернативно за незаконосъобразност поради 
нарушения на процедурата по чл. 28, ал. 2 ЗНА 
и противоречие с актове от съюзното право.
Ответникът – Министерски съвет, и встъ-
пилите по реда на чл. 189, ал. 2 АПК като 
страни Национална здравноосигурителна каса 
и министър на здравеопазването изразяват 
становище за недопустимост на оспорването 
от страна на сдруженията – жалбоподатели, 
поради липса на пряк и непосредствен пра-
вен интерес. Алтернативно считат жалбите 
за неоснователни по съображения, изложени 
в писмен вид.
Представителят на Върховната администра-
тивна прокуратура дава заключение, че разпо-
редбата на чл. 2, ал. 5 от наредбата е нищожна 
като издадена без законова делегация. На МС 
не са делегирани със закон правомощия да 
генерира уникален идентификационен номер 
на здравноосигуреното лице. Освен това тази 
разпоредба е в противоречие с Директива 
2011/24/ЕС и Регламент (ЕС) № 910/2014 г. с 
оглед изискванията за изработване на елек-
тронна здравна система, съвместима с тази 
на останалите държави членки.
Настоящата инстанция счита, че жалбите 
са процесуално допустими при наличие на 
правен интерес по смисъла на чл. 186, ал. 1 
АПК, който произтича от целите и предме-
та на дейност на сдруженията, създадени в 
обществена полза.
За да се произнесе по същество, съдът 
съобрази следното:
Като законова делегация за издаване на 
НОПДМП, в т. ч. и като основание за прие-
мане на последното є изменение и допълне-
ние, са посочени правните норми на чл. 81, 
ал. 3 от Закона за здравето (ЗЗ) и чл. 4, ал. 3 
от Закона за здравното осигуряване (ЗЗО). 
Съгласно първата разпоредба „Условията и 
редът за осъществяване правото на достъп 
до медицинска помощ се определят с наредба 
на Министерския съвет“, а съгласно втората 
„Условията и редът за упражняване правото 
на достъп и свободен избор на осигурените 
лица до медицинска помощ се уреждат в на-
редбата по чл. 81, ал. 3 от Закона за здравето 
и в националните рамкови договори“.
Според чл. 63, ал. 1, т. 1 ЗЗО – Национал-
ната здравноосигурителна каса изгражда ин-
формационна система, която съдържа регистър 
на осигурените лица, включващ: паспортните 
данни; уникалния идентификационен номер; 
основанието за осигуряване по чл. 33; запла-
тените вноски; основанието за заплащане от 
НЗОК на оказаната медицинска помощ на 
осигурените лица в друга държава членка в 
съответствие с правилата за координация на 
системите за социална сигурност. Останалите 
налични данни в информационната система