Държавен вестник, бр. 75, 2005 г., стр. 7

Б Р О Й  75
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗЕМЕДЕЛИЕТО И ГОРИТЕ
МЕЖДУНАРОДНА КОНВЕНЦИЯ
по растителна защита
(нов ревизиран текст, одобрен от Конференци-
ята на Международната организация по земе-
делие и прехранване на нейната 29-а сесия—
ноември 1997 г.)
(Ратифицирана със закон, приет от ХХХIХ
Народно събрание на 31 март 2005 г.—ДВ, бр. 32
от 2005 г. В сила за Република България от
2 октомври 2005 г.)
Преамбюл
Договарящите се страни,
като признават необходимостта от между-
народно сътрудничество по отношение на бор-
бата с вредителите по растенията и растител-
ните продукти и предотвратяването на тяхното
международно разпространение и по-специал-
но на тяхната интродукция в застрашените зони;
като признават, че фитосанитарните мерки
трябва да бъдат технически обосновани, проз-
рачни и не трябва да се прилагат по такъв на-
чин, че да представляват самоволно или не-
справедливо средство за дискриминация или
прикрито средство за ограничение, особено на
международната търговия;
като желаят да осигурят тясна координа-
ция на мерките, насочени за постигането на
тези цели;
като желаят да осигурят рамка за развитие и
прилагане на хармонизираните фитосанитарни
мерки и разработването на международни стан-
дарти за тази цел;
като отчитат одобрените в международен
план принципи, които ръководят защитата на
здравето на растенията, хората и животните,
както и на околната среда
се споразумяха за следното:
Член I Обект и задължения
1. С цел осигуряване на общи и ефикасни
действия 
за 
предотвратяване 
на 
раз-
пространението и интродукцията на вредите-
лите по растенията и растителните продукти и
с цел насърчаване на подходящи мерки за кон-
трол на тези вредители договарящите се страни
се задължават да приемат законодателни, тех-
нически и административни мерки, специфи-
цирани в тази конвенция и в допълнителните
споразумения в съответствие с чл. ХVI.
2. Всяка договаряща страна се задължава,
без да нарушава останалите си поети задълже-
ния по силата на други международни споразу-
мения, да спазва на своя територия всички пред-
писани мерки по тази конвенция.
3. Разпределението на отговорностите за
спазването на изискванията по тази конвенция
между организациите—членки на ФАО, и тех-
ните държави членки, които са договарящите
се страни, ще се извършва съгласно тяхната съ-
ответна компетентност.
4. При необходимост разпоредбите на тази
конвенция могат да засягат, ако договарящите
се страни смятат това за необходимо, да се при-
лагат освен за растения и растителни продукти,
така и за складове, амбалаж, транспортни сред-
ства, контейнери, почва и други организми,
предмети или материали от всякакво естество,
способни да подслоняват и разпространяват
вредители по растенията и растителните про-
дукти, особено когато въпросите засягат меж-
дународния транспорт.
Член II Използване на термини
1. За нуждите на тази конвенция описаните
по-долу термини ще имат следните значения:
“Зона със слабо преобладаване на вредите-
ли”—зона, която може да представлява тери-
торията на цялата страна, част от тази страна
или територии или части от територии на ня-
колко страни, идентифицирани от компетент-
ните власти, в която специфичен вредител е
представен на ниско ниво и който е обект на
ефикасни мерки на наблюдение, контрол и уни-
щожаване.
“Комисия”—Комисията за фитосанитарни
мерки, създадена по силата на чл. ХI.
“Застрашена зона”—зона, където екологич-
ните фактори са благоприятни за ус-
тановяването на вредител, чието присъствие
води до значителни икономически загуби.
“Установяване”—трайно настаняване в пред-
видимо бъдеще на вредител в зоната след него-
вото навлизане.
“Хармонизирани фитосанитарни мерки”—
фитосанитарни мерки, прилагани от договаря-
щите се страни въз основа на международните
стандарти.
“Международни стандарти”—международ-
ните стандарти, установени в съответствие с
чл. Х, параграфи 1 и 2.
“Интродукция”—навлизане на вредител,
последвано от неговото настаняване.
“Вредител”—всеки растителен или животин-
ски вид, род или биологичен тип или патогенен
агент, вреден за растенията или растителните
продукти.
“Анализ на фитосанитарния риск”—проце-
сът на оценяване на биологичните или други
научни или икономически доказателства, за да
се определи дали даден вредител трябва да бъде
контролиран и строгостта на евентуалните
фитосанитарни мерки, които трябва да се уста-
новят по отношение на същия.
“Фитосанитарни мерки”—всички законо-
дателни, нормативни или официални процеду-
ри, чиято цел е да се предотврати интродукци-
ята и/или разпространяването на вредители.