Държавен вестник, бр. 64, 2016 г., стр. 17

БРОЙ  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
получена съобразно вътрешното законодател­
ство на тази държава, и ще се разкрива само 
на лица или органи (включително съдилища 
и административни органи), занимаващи се с 
определянето или събирането, принудителното 
изпълнение или наказателното преследване, 
решаването на жалби във връзка с данъци­
те, посочени в ал. 1, или с контрола върху 
горните дейности. Такива лица или органи 
ще ползват информацията само за такива 
цели. Те могат да разкриват информацията 
на съдебни процеси или при постановяване 
на съдебни решения. Независимо от горното 
информация, получена от едната договаряща 
държава, може да бъде използвана за други 
цели, когато тази информация може да бъде 
използвана за такива други цели съгласно 
законодателствата на двете държави и ком­
петентният орган на предоставящата държава 
разреши такава употреба. 
3. Разпоредбите на ал. 1 и 2 в никакъв слу­
чай няма да се разглеждат като налагащи на 
една от договарящите държави задължението:
а) да предприема административни мерки, 
отклоняващи се от законите и администра­
тивната практика на тази или на другата 
договаряща държава;
б) да предоставя информация, която не 
може да се получи съгласно законите или по 
обичайна административна процедура на тази 
или на другата договаряща държава;
в) да предоставя информация, която би 
разкрила каквато и да е търговска, стопанска, 
промишлена, икономическа или професио­
нална тайна или търговска процедура, или 
информация, чието разкриване би противо­
речало на обществения ред (ordre public).
4. Когато едната договаряща държава поиска 
информация в съответствие с този член, дру­
гата договаряща държава ще използва своите 
способи за събиране на информация, за да 
набави поисканата информация, дори когато 
тази друга държава може да не се нуждае от 
тази информация за собствени данъчни цели. 
Задължението по предходното изречение се 
ограничава от ал. 3, но в никакъв случай 
това ограничение няма да се разглежда като 
даващо право на едната договаряща държава 
да откаже предоставянето на информация 
само поради това, че няма собствен интерес 
от такава информация. 
5. Разпоредбите на ал. 3 в никакъв случай 
няма да се разглеждат като даващи право 
на едната договаряща държава да откаже 
предоставянето на информация само поради 
това, че информацията се пази от банка, друга 
финансова институция, номиниран предста­
вител или лице, което действа като агент или 
фидуциар, или поради това, че информацията 
е свързана с участие в определено лице.
Член 26
Съдействие при събиране на данъци
1. Договарящите държави взаимно си пре­
доставят съдействие при събиране на публични 
вземания. Това съдействие не е ограничено 
от чл. 1 и 2. Компетентните органи на дого­
варящите държави могат да определят начи­
на на прилагане на този член чрез взаимно 
споразумение.
2. Терминът „публично вземане“, използ­
ван в този член, означава сума, дължима във 
връзка с данъци от всякакъв вид и описание, 
наложени от страна на договарящите държави 
или техни административно-териториални 
единици или органи на местна власт, до­
колкото предвиденото данъчно облагане не 
противоречи на тази Спогодба или на всяко 
друго споразумение, по което договарящите 
държави са страни, както и лихви, админи­
стративни санкции и разходи за събирането 
или обезпечаването, свързани с тази сума. 
3. Когато публично вземане на едната до­
говаряща държава подлежи на принудително 
изпълнение съгласно законите на тази държава 
и се дължи от лице, което според законите 
на тази държава към този момент не може 
да възпрепятства неговото събиране, това 
публично вземане по молба на компетентния 
орган на тази държава се приема за целите 
на събирането от компетентния орган на 
другата договаряща държава. Това публично 
вземане се събира от тази друга държава в съ­
ответствие с разпоредбите на нейните закони, 
приложими към принудителното изпълнение 
и събирането на нейните собствени данъци, 
както ако публичното вземане беше публично 
вземане на тази друга държава. 
4. Когато публично вземане на едната до­
говаряща държава е вземане, по отношение 
на което тази държава може да предприеме 
обезпечителни мерки съгласно своето законо­
дателство, за да осигури неговото събиране, 
това публично вземане по молба на компе­
тентния орган на тази държава се приема 
за целите на предприемане на действия по 
обезпечаването от компетентния орган на 
другата договаряща държава. Тази друга 
държава предприема обезпечителни мерки 
по отношение на това публично вземане в 
съответствие с разпоредбите на своето законо­
дателство, както ако публичното вземане беше 
публично вземане на тази друга държава, дори 
ако към момента на прилагането на такива 
мерки публичното вземане не подлежи на 
принудително изпълнение в първата посочена 
държава или се дължи от лице, което има 
правото да възпрепятства неговото събиране. 
5. Независимо от разпоредбите на ал. 3 и 
4 публично вземане, което е прието от едната 
договаряща държава за целите на ал. 3 или 4, 
не подлежи в тази държава на ограниченията 
на давностните срокове или не се ползва с