Държавен вестник, бр. 34, 2010 г., стр. 11

БРОЙ  34	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
собственост, да се разпределя между всички 
потребители пропорционално на отопляемия 
обем на отделните имоти по проект. След 
изменението на цитираната разпоредба със 
ЗИД на ЗЕ (ДВ, бр. 74 от 2006 г.) топлинната 
енергия, отдадена от сградната инсталация, 
вече не се определя в абсолютно число (преди 
това е определяна в процент 10 до 30 на сто от 
топлинната енергия на сградата – етажна соб­
ственост) от лицето, което извършва дяловото 
разпределение на топлинната енергия в сграда­
та съгласно методиката за дялово разпределе­
ние на топлинната енергия в сгради – етажна 
собственост, представляваща приложение към 
чл. 61, ал. 1 от Наредба № 16-334 от 6 април 
2007 г. за топлоснабдяването. Количеството 
топлинна енергия, отдадена от сградната ин­
сталация, зависи от вида и топлофизичните 
особености на сградата и на отоплителната 
инсталация и от външната температура на 
населеното място за отчетния период, а не от 
потребеното количество топлинна енергия в 
различните имоти. Сградната инсталация в 
сграда – етажна собственост, топли огражда­
щите стени на имотите и в резултат на  топ­
лообмена топли всички имоти, включително 
и тези, чиито собственици са  пломбирали 
или демонтирали отоплителните тела в имо­
тите си или са затворили термостатните им 
вентили. Топлинната енергия за отопление на 
сграда – етаж­на собственост, е определена от 
закона като разлика между общото количество 
топлинна енергия за разпределение в сградата 
и количеството топлинна енергия за гореща 
вода. От своя страна топлинната енергия за 
отопление се разделя на топлинна енергия 
за отопление на имотите, топлинна енергия, 
отдадена от сградната инсталация и топлин­
на енергия за отопление на общите части 
(чл. 142, ал. 1 и 2  ЗЕ), като последните два 
вида топлинна енергия съгласно чл. 143, ал. 3 
ЗЕ се разпределя между всички потребители 
пропорционално на отопляемия обем на от­
делните  имоти по проект и тази разпоредба 
не е оспорена в искането. 
Член 140, ал. 3 ЗЕ изрично предвижда, че 
сградните инсталации за отопление и горещо 
водоснабдяване са обща етажна собственост. 
Инсталацията за отопление в сградата не е 
собственост на топлопреносното предприятие 
или доставчика на топлинна енергия, поради 
което неоснователни се явяват твърденията 
в искането, че тръбите на топлофикацията 
минават и покрай имота на отказалия се 
потребител. Предназначението на сградната 
инсталация е да отоплява вътрешната част 
на сградата – етажна собственост, и чрез топ­
лопроводите є топлинната енергия да достига 
до индивидуалните имоти на потребителите. 
По този начин тя обективно отдава топлинна 
енергия в сградата чрез затопляне на стените, 
подовете и пр. и повишава температурата в 
цялата сграда. Общите части не могат да 
бъдат отделени от сградата по начин да задо­
воляват нуждите само на някои собственици 
и титуляри на вещни права. Следователно 
потребителите в такива сгради не заплащат 
загубите на топлофикацията,  както се твърди 
от омбудсмана, защото нейната собственост 
достига до абонатната станция и именно там се 
измерва общото количество потребена енергия 
в цялата сграда – етажна собственост. Вътре 
в сградата в режим на етажна собственост 
отношенията по повод ползване, разпределение 
и заплащане на постъпилата топлинна енергия 
са само между потребителите. Какви суми 
те ще заплащат за общите части на сградата 
не зависи от интересите на топлофикацията, 
чиято граница на собственост е абонатната 
станция, към която е присъединена сградата. 
В подкрепа на горния извод е чл. 38, ал. 1 
от Закона за собствеността (ЗС), съгласно 
който при сгради, в които етажи или части от 
етажи принадлежат на различни собственици, 
общи на всички собственици са земята, върху 
която е построена сградата, дворът, основите, 
външните стени, вътрешните разделителни 
стени между отделните части, вътрешните 
носещи стени, колоните, трегерите, плочите, 
гредоредите, стълбите, площадките, покриви­
те, стените между таванските и избените по­
мещения на отделните собственици, комините, 
външните входни врати на сградата и вратите 
към общи тавански и избени помещения, 
главните линии на всички видове инстала­
ции и централните им уредби, асансьорите, 
водосточните тръби, жилището на портиера 
и всичко друго, което по естеството си или 
по предназначение служи за общо ползване. 
Етажната собственост включва собствеността 
върху конкретни имоти и съответния на тях 
дял от общите части на сградата. Общите части 
в сграда – етажна собственост, не може да се 
делят  (чл. 38, ал. 3 ЗС) и всеки собственик 
участва в ползите и тежестите на общата 
вещ съразмерно с частта си. Общата вещ се 
използва и управлява съгласно решението 
на съсобствениците, притежаващи повече от 
половината от вещта, като всеки съсобственик 
може да си служи с нея съобразно нейното 
предназначение и по начин да не пречи на 
другите съсобственици да си служат с вещта 
според правата им. Аналогични норми се съ­
държат и в чл. 6, ал. 1, т. 1, 9 и 15 от Закона 
за управление на етажната собственост. След 
като е взето решение от общото събрание с 
квалифицирано мнозинство от две трети от 
всички собственици и титуляри на вещно право