Държавен вестник, бр. 45, 2019 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  45
преди получаването на съдебния акт и удос-
товерението по чл. 3 или преди да вземе ре-
шение относно признаването и изпълнението 
да постанови задържане на осъденото лице 
или да наложи друга подходяща мярка по 
реда на Наказателно-процесуалния кодекс, 
с която да осигури оставането на осъденото 
лице на територията на страната до вземането 
на решение относно признаването на акта и 
изпълнението на наказанието или мярката 
по чл. 1.
(2) Определението, с което се взема мярката 
по ал. 1, подлежи на обжалване и протест по 
реда на Наказателно-процесуалния кодекс. 
(3) Не се допуска удължаване на срока на 
наказанието или мярката по чл. 1 вследствие 
на задържането в случаите по ал. 1. 
Производство по признаване и обжалване
Чл. 12. (1) След получаване на съдебния 
акт заедно с удостоверението по чл. 3 съдът 
незабавно образува производство по призна-
ване и в 14-дневен срок насрочва открито 
съдебно заседание за разглеждане на делото.
(2) Когато съдебният акт не е придружен 
от удостоверението по чл. 3, съдът може да 
определи подходящ срок за получаването му. 
(3) Съдът разглежда делото еднолично 
със задължително участие на прокурор при 
призоваване на осъденото лице. 
(4) Ако лицето няма защитник, съдът му 
назначава такъв, както и преводач, ако лицето 
не владее български език.
(5) В съдебното заседание съдът изслушва 
прокурора, лицето и неговия защитник.
(6) Неявяването на лицето, когато е ре-
довно призовано, не е пречка за разглеждане 
на делото. 
(7) Съдът обсъжда налице ли са условията 
за:
1. признаване и изпълнение по чл. 8; 
2. отлагане на признаването по чл. 14; 
3. отказ от признаване и изпълнение по 
чл. 15; 
4. частично признаване и изпълнение по 
чл. 16.
(8) Съдът постановява решението незабав-
но, като посочва номера и датата на приетата 
за изпълнение присъда, делото, по което 
е постановена, съответните разпоредби на 
Наказателния кодекс, предвиждащи отговор-
ност за извършеното престъпление, срока на 
наложеното от съда на издаващата държава 
наказание лишаване от свобода или мярка, 
включваща лишаване от свобода и първона-
чалния режим на изтърпяване на наказанието.
(9) Съдът приспада изцяло срока на из-
търпяната част от наказанието и временното 
задържане от общия срок на наложеното 
наказание лишаване от свобода.
(10) Решението на съда по ал. 8 подлежи 
на обжалване или протест пред съответния 
апелативен съд в 14-дневен срок от обявява-
нето му. 
(11) Жалбата и протестът се разглеждат в 
5-дневен срок от постъпването им в апелатив-
ния съд по реда на ал. 1 – 7. Съдът обявява 
решението си в открито съдебно заседание с 
участие на страните. Решението на съда се 
постановява не по-късно от 90 дни от получа-
ване на съдебния акт заедно с удостоверението 
по чл. 3 и е окончателно.
(12) Съдът по чл. 7 уведомява компетентния 
орган на издаващата държава за влизането в 
сила на решението, включително за мотивите за 
отказ или за приспособяването на наказанието.
Приспособяване на наказанието
Чл. 13. (1) Когато съгласно българското 
законодателство максималният срок на нака-
занието за извършеното престъпление е по-
малък от наложеното в издаващата държава 
наказание, съдът го намалява до този срок. 
(2) Съдът може да приспособи наложено-
то в издаващата държава наказание, когато 
то не съответства по вид на наказанията, 
предвидени за същото деяние в българското 
законодателство. В този случай то трябва да 
съответства във възможно най-голяма степен 
на наказанието, наложено в издаващата дър-
жава. Наказанието не може да бъде заменено 
с глоба.
(3) Приспособеното наказание не може да 
бъде по-тежко по вид или срок от наложеното 
в издаващата държава.
Отлагане на признаването на съдебния акт
Чл. 14. (1) Когато удостоверението по чл. 3 
е непълно, явно не съответства на съдебния 
акт или не е преведено на български език, 
съдът може да изиска от компетентния орган 
на издаващата държава да отстрани нередов-
ностите в 14-дневен срок. Делото се отлага 
до изтичането на този срок.
(2) Когато прецени, че е необходим превод 
на целия съдебен акт или на части от него, 
съдът може да го преведе за своя сметка.
Основания за отказ от признаване и из-
пълнение 
Чл. 15. (1) Съдът може да откаже да при-
знае и изпълни съдебния акт, когато:
1. не е предоставено удостоверение по 
чл. 3, то е непълно или има явно несъот-
ветствие между него и съдебния акт и не е 
било допълнено или поправено в рамките на 
определения от съда срок;
2. лицето не се намира на българска те-
ритория или на територията на издаващата 
държава, не е дало съгласие, когато такова се 
изисква, и Република България не е: 
а) държавата, чийто гражданин е лицето 
и в която то има местоживеене; 
б) държавата, чийто гражданин е лицето 
и в която то ще бъде депортирано, въпреки 
че няма местоживеене в нея, след като бъде 
освободено от изпълнение на наказанието 
въз основа на заповед за експулсиране или