Държавен вестник, бр. 74, 2006 г., стр. 82

С Т Р .  82
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  74
1.3.
“Орган за управление” е частта, която се
задейства пряко от водача, за да подаде
на задвижването енергията, необходи-
ма за спиране или за неговото управле-
ние. Тази енергия може да е мускулна-
та енергия на водача или енергия от друг
източник, управляван от водача, или
комбинация от тези различни видове
енергия.
1.4.
“Задвижване” е съвкупността от еле-
менти, разположени между органа за уп-
равление и спирачките и осъществява-
щи функционална връзка между тях.
Когато спирачната сила се получава от
или с помощта на източник на енергия,
независим от водача, управляван от
него, запасът от енергия в устройство-
то също е част от задвижването.
1.5.
“Спирачка” са частите на спирачното
устройство, в които се проявяват сили-
те, противодействащи на движението
на МПС.
1.6.
“Различни типове спирачни устройства”
са устройствата, които се различават по
такива съществени показатели, като:
1.6.1.
компоненти с различни характеристики;
1.6.2.
компонент, изработен от материали с
различни характеристики, или компо-
нент с различна форма или размер;
1.6.3.
различно комплектуване на компо-
нентите.
1.7.
“Компонент(и) на спирачното устрой-
ство” е едната или няколкото от отдел-
ните части, които, когато са сглобени,
съставляват спирачното устройство.
1.8.
Комбинирана спирачна система е:
1.8.1.
при двуколесни мотопеди и двуколесни
мотоциклети без кош това е система, при
която се задействат заедно най-малко две
спирачки на различни колела чрез задейс-
тването на един орган за управление;
1.8.2.
при триколесни мотопеди и триколесни
мотоциклети това е спирачно устройст-
во, което действа върху всички колела;
1.8.3.
при мотоциклети с кош това е спирачно
устройство, което действа поне на пред-
ното и задното колело; в този случай
спирачно устройство, което действа ед-
новременно върху задното колело и вър-
ху колелото на коша, се счита за задна
спирачка.
1.9.
“Постепенно и регулируемо спиране” е
спиране, при което в рамките на нор-
малния работен обхват на устройството
при задействане или отпускане на спи-
рачките:
1.9.1.
водачът може във всеки момент да уве-
личи или намали спирачната сила чрез
въздействие върху органа за управление,
1.9.2.
спирачната сила се изменя пропорцио-
нално на въздействието върху органа за
управление (монотонна функция), и
1.9.3.
лесно може да се осъществи достатъчно
прецизна настройка на спирачната сила.
1.10.
“Конструктивна максимална скорост” е
скоростта, която ПС не може да преви-
шава върху равен терен и без прекомер-
на външна намеса, като се вземат пред-
вид всички специални ограничения, на-
ложени върху дизайна и конструкцията
на ПС.
1.11.
“Натоварено превозно средство” е ПС,
натоварено до неговата максимална маса
(освен в случаите, когато е предвидено
друго).
1.12.
“Ненатоварено превозно средство” е
самото ПС така, както то е представено
за изпитвания, заедно с водача и цялото
оборудване и инструменти, необходими
за изпитванията.
1.13.
“Максимална маса” е технически допус-
тимата максимална маса, обявена от про-
изводителя на ПС като технически до-
пустима (тази маса може да е по-голяма
от “допустимата максимална маса”, оп-
ределена от компетентния орган).
1.14.
“Мокра спирачка” е спирачка или спи-
рачки, която/които е била/са били об-
работена(и) в съответствие с т. 1.3 на
раздел I.
2.
Конструктивни и монтажни изисквания.
2.1.
Общи изисквания.
2.1.1.
Спирачно устройство.
2.1.1.1.
Спирачното устройство е проектирано,
конструирано и монтирано така, че при
нормална експлоатация на ПС, незави-
симо от вибрациите, на които може да
бъде подложено, да отговаря на изисква-
ния на наредбата.
2.1.1.2.
В частност спирачното устройство е
проектирано, конструирано и монтира-
но така, че да е устойчиво на корозията
и стареенето, на които е подложено.
2.1.2.
Функции на спирачното устройство.
Спирачното устройство, така както е оп-
ределено в т. 1.2, изпълнява следните
функции:
2.1.2.1.
Работно спиране.
Позволява на водача да управлява дви-
жението на ПС и да го спира безопасно,
бързо и ефективно независимо от него-
вата скорост и натоварване, по всякакъв
наклон нагоре или надолу; да е възмож-
но това спиране да бъде регулирано; во-
дачът да може да осъществява спиране-
то от своето място за управление, без да
отделя ръцете си от кормилото.
2.1.2.2.
Спомагателно (аварийно) спиране
(където е приложимо).
Да позволява спиране на ПС в рамките
на достатъчно кратко разстояние в слу-
чай на повреда на работното спиране; да
е възможно това спиране да бъде регули-
рано; водачът да може да осъществява
спирането от своето място за управле-
ние, като държи поне с едната си ръка
кормилото. За целите на тези изисква-
ния се приема, че по едно и също време
не може да настъпи повече от една пов-
реда в работното спиране.