Държавен вестник, бр. 42, 2005 г., стр. 31

Б Р О Й  42
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  31
градското. По тази причина районите и областите
с по-висок дял на селско население имат и по-го-
лям дял на по-ниско образованите групи.
Сравненията с ЕС показват, че делът на населе-
нието със средно и по-високо образование в Бълга-
рия е 71,7%, което е над средното равнище за ЕС
(68), а делът на населението в трудоспособна въз-
раст с висше образование е равен на средния показа-
тел за ЕС (21,8%) и по-висок от този на новоприсъ-
единилите се страни, който се оценява като изк-
лючително нисък (14,8%). В същото време столич-
ните региони на страни като Англия, Белгия, Фин-
ландия, Франция и др. имат по-високо натрупване
на население с висше образование (около и над 35%)
от Югозападния район. Останалите български ра-
йони имат по-добри показатели от редица региони
на Гърция, Италия, Австрия и Португалия и от реги-
оните на почти всички новоприсъединили се стра-
ни, но в същото време изостават значително от рав-
нището на образование от развитите региони в ЕС.
Съществуват и редица въпросителни как образова-
телните институции в България подготвят младите
хора за нуждите на пазара на труда.
Независимо от относително високото образо-
вание на населението в трудоспособна възраст във
всички райони качеството на работната сила е не-
достатъчно, за да отговори на предизвикателства-
та на икономиката, основана на знанието и на
глобализационните процеси.
По отношение на участието на населението
в образователния процес през 2003 г. от цялото
население на възраст от 5 – 14 г. се обучават 98,0 %,
във възрастовата група 15 – 19 г. – 70,5%, а от 20
до 29 г. – 15,2%. Тези показатели, съпоставени със
съответните за ЕС, са съизмерими само за възрас-
товата група 5 – 14 г. (99,2%) и по-ниски за оста-
налите две (съответно – 81,3% и 22,2%). Сравне-
нията с ЕС по степента на отпадане от образова-
телната система са неблагоприятни за България.
Делът на лицата на възраст от 18 до 24 г. с основно
образование и вече напуснали училище (около
20 %) е доста по-висок, отколкото в ЕС.
В различни форми на обучение през целия
живот са обхванати 19,9 % от населението на 15
и повече навършени години10 (около половината
от дела им в ЕС (40 %).
1.4.2. Изследвания, технологии и иновации
Знанията и достъпът до изследвания, инова-
ции и технологии се превърнаха в движеща сила
на растежа в модерните икономики, като тази на
ЕС. Технологиите и интелектуалният капитал ста-
наха главни детерминанти на икономическата
конкурентоспособност, много повече, отколкото
природните ресурси или способността за експлоа-
тиране на изобилие от евтин труд11.
 10 Обучение през целия живот, НСИ 2003 г.
 11 Ново партньорство за сближаване, конвергенция,
конкурентност, сътрудничество, ЕК, 2004.
Съществуващите показатели в България, които
да послужат за оценка на количествените и качес-
твените характеристики на регионалните различия
в развитието на изследванията и технологиите, и
иновационният капацитет почти липсват. По-на-
долу са представени някои показатели. Картината,
която те показват, потвърждава степента на относи-
телно неизгодното положение на България и бъл-
гарските райони.
Традиционните изследователски центрове в
България са университетите, научните институти
и звена на БАН, аграрните институти, както и мал-
кото останали ведомствени изследователски струк-
тури. Мрежата от изследователски центрове в стра-
ната обхваща голям брой за мащабите є универси-
тети (42) и самостоятелни колежи (9), в които през
учебната 2002/2003 г. се обучават съответно
211 272 и 14 801 студенти. Югозападният, Север-
ният централен, Южният централен и Североиз-
точният район за планиране се открояват с по-ви-
соката си концентрация на университети и колежи
в сравнение с Югоизточния и Северозападния ра-
йон за планиране. Без университетски център е
Северозападният район за планиране, а в Югоиз-
точния район такъв е само един.
Независимо от относително високия брой
на образователни и изследователски центрове
няма качествен преход към приложни изслед-
вания и трансфер на иновации и технологии
към останалите сектори. Връзката между
научноизследователските и образователните ин-
ституции и бизнеса във всички райони за плани-
ране от дълго време е прекъсната, което е една от
причините за ниската добавена стойност и ниска-
та конкурентоспособност на производството в от-
делните райони в сравнение с европейските и све-
товните показатели. Това се потвърждава и от
факта, че все още на територията на нито един
район не е реализирана идеята за технопаркове и
други структури от този вид.
Показателят за бюджетните разходи, направе-
ни за научноизследователска и развойна дейност,
като процент от БВП на страната е нисък (0,4%) в
сравнение с другите европейски страни (0,65% за
ЕС25) и тази тенденция е постоянна през послед-
ните години (при поставена в Лисабонската стра-
тегия цел от 3%), но ако се отчете нивото на
производителност на българските фирми, ще се
установи, че България отделя значителен ресурс
от националния бюджет. По-точно много е нисък
делът на частните инвеститори в научноизследо-
вателската и развойна дейност, като техният дял
представлява 0,09% от БВП (2002 г.). По този по-
казател България се намира на едно от последните
места. Стойността на ЕС 25 е 1,27%. Всичко това
означава, че мерките за увеличаване на средствата
за НИРД трябва да бъдат към стимулиране  на биз-
неса да инвестира в наука. Наблюдава се ясна тен-
денция, както и в ЕС, разходите за НИРД да се