Държавен вестник, бр. 15, 2017 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  15
като изискване както за функционално, така 
и за буквално структурно-организационно 
съответствие. Това означава изискване за 
пълно съвпадение на седалищата и районите 
на действие на прокуратурата с тези на съ-
дилищата. В подкрепа на това становище се 
сочат мотиви от Решение № 8 от 2005 г. по 
к.д. № 7/2005 г. на Конституционния съд, като 
се твърди, че различното тълкуване би довело 
до възпрепятстване на достъпа до правосъдие 
и би било в противоречие с принципите на 
правовата държава.
Постъпили са становища и от министъра 
на правосъдието, Върховния касационен съд, 
Висшия съдебен съвет, Българската съдий­
ска асоциация, Асоциацията на българските 
административни съдии, Асоциацията на 
прокурорите и Камарата на следователите, в 
които се застъпва обратното разбиране. В тях 
се сочи, че конституционното изискване за 
съответствие на структурата на прокуратурата 
с тази на съдилищата не означава територи-
ална дублираност на органите на съдебната 
власт, когато естеството на дейността им не 
налага това.
За да се произнесе, Конституционният съд 
взе предвид следното:
Мястото на прокуратурата и структурата є са 
разисквани както в Комисията за изработване 
на проекта за Конституция на България, така 
и в пленарни заседания на Седмото Велико 
Народно събрание. След продължителни дебати 
относно мястото на прокуратурата и след-
ствието надделява становището, че съдебната 
власт следва да се разглежда като система, 
включваща три самостоятелни подсистеми: 
съд, прокуратура и следствие. В центъра на 
съдебната власт са съдилищата, които осъщест-
вяват правораздаване според Конституцията. 
Прокуратурата и следствието са останалите 
две подсистеми на съдебната власт със своите 
специфични функции. Тези три елемента на 
съдебната власт са относително самостоятелни, 
като макар съдът да заема централно място, 
останалите не са му подчинени.
По отношение структурата на прокуратурата 
е имало спорове, довели до промени на съот-
ветната разпоредба в проекта за Конституция 
между първо и второ гласуване. Приетият на 
първо гласуване чл. 135, отнасящ се до структу-
рата на прокуратурата, има следната редакция:
„Чл. 135. (1) Към всички общи съдилища 
има прокурори, а към съдилищата, които 
разглеждат наказателни дела като първа ин-
станция – и съдия следователи.
(2) Към Върховния касационен съд е глав-
ният прокурор, който осъществява надзор за 
законност и методическо ръководство върху 
дейността на всички прокурори.“
Възраженията срещу този текст са, че про-
куратурата не е подчинена на съда и че извън 
участието си в наказателния процес тя има 
и други специфични функции, което налага 
нейната относителна организационна само­
стоятелност в рамките на съдебната система.
В резултат от дебатите в Комисията за 
изработване на проекта за Конституция на 
народните представители в пленарно заседа-
ние на 24 юни 1991 г. е предложен за второ 
гласуване нов текст на чл. 135, идентичен с 
текста на чл. 126 от Конституцията, чието 
тълкуване се иска. Разпоредбата на чл. 135 е 
приета в новата є редакция.
Конституционният съд нееднократно се е 
произнасял по отделни въпроси, свързани със 
структурата на прокуратурата. 
В мотивите към Решение № 8 от 2005 г. 
по к.д. № 7/2005 г. съдът е приел, че структу-
рата на прокуратурата може да бъде усъвър-
шенствана със закон чрез изграждането на 
по-целесъобразна и ефективна организация на 
прокурорските органи с оглед осъществяване 
на специфичните им функции.
В Решение № 1 от 1999 г. по к.д. № 34/1998 г. 
се сочи, че разпоредбите в Закона за съдеб-
ната власт (ЗСВ), определящи прокуратурата 
като едно юридическо лице, за разлика от 
съдилищата, които са отделни юридически 
лица, не противоречи на чл. 126, ал. 1 от 
Основния закон.
В мотивите към Решение № 3 от 2015 г. по 
к.д. № 13/2014 г. е обобщено, че „в Конститу-
цията е предвидена пирамидална структура 
на съдилищата, към която е приравнена тази 
на прокуратурата.“
Във връзка с питане дали Конституция-
та изисква наличие на военна колегия при 
Върховния касационен съд, респективно на-
личие на военни прокурори към Върховната 
касационна прокуратура, съдът е отговорил с 
Тълкувателно решение № 10 от 1998 г. по к.д. 
№ 8/1998 г., в което се приема, че видовете 
съдилища са изчерпателно изброени в чл. 119, 
ал. 1 от Конституцията.
Като се изхожда от историческото тъл-
куване на чл. 126, ал. 1 от Конституцията и 
от практиката на Конституционния съд по 
въпроси, свързани със структурата на прокура-
турата, могат да се направят следните изводи:
Съгласно конституционната разпоредба, 
чието тълкуване се иска, структурата на 
съдилищата е определяща за структурата на 
прокуратурата. Това означава, че задължител-
ната конституционна рамка на структурата 
на прокуратурата може да се очертае след 
дефиниране на структурата на съдилищата. 
Въпросът е дали разпоредбата на чл. 126, ал. 1 
от Основния закон има предвид съответствие 
с конституционно определена структура на 
съдилищата или със структура, която съглас-
но разпоредбата на чл. 133 от Конституцията 
е определена със закон или с други актове, 
например решение на Пленума на Висшия 
съдебен съвет (ВСС) по чл. 30, ал. 2, т. 7 ЗСВ. 
Конституционният съд приема, че изисква-
нето за структурно съответствие между съда 
и прокуратурата е за съответствие на консти-
туционно ниво. Промяната на съдържанието 
на чл. 135 от проекта за Конституция между 
първо и второ четене показва развитието на 
концепцията за мястото и функциите на про-
куратурата. Първоначалното разбиране е, че 
прокуратурата е част от структурата на съда,