Държавен вестник, бр. 93, 2022 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  93
задача на прокуратурата, за функциите, за 
способите и обхвата на прокурорския над-
зор по смисъла на чл. 126, ал. 2 и чл. 127 от 
Конституцията.
В Тълкувателно решение № 8/2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г. Съдът е посочил, че „специфичната 
основна функция на прокуратурата – да следи 
за спазването на законността“, се осъществя-
ва не произволно, а в строго определени от 
конституционния законодател граници, очер-
тани чрез способите, които са формулирани 
в разпоредба на чл. 127 от Конституцията.
В Тълкувателно решение № 11/2020 г. по 
к.д. № 15/2019 г., макар и по друг и различен 
тълкувателен въпрос, Конституционният съд 
изяснява, че „семантичното съдържание на 
понятието „надзор“ е надзираване, наглеждане, 
грижа за нещо, наблюдение над някого или 
нещо и то е взето предвид от конституцион-
ния законодател при определяне на правната 
характеристика на надзора за законност“. 
Конституционният съд приема в мотивите 
на тълкувателното решение, в светлината на 
поставения тълкувателен въпрос, че „система-
тичното тълкуване на чл. 126, ал. 2 във връзка 
с чл. 127 от Конституцията налага извода, че 
правомощията на главния прокурор по ал. 2 
на чл. 126 са относими към осъществяването 
на основната задача на прокуратурата чрез 
способите по чл. 127 от Конституцията, т.е. 
само към онази дейност на прокурорите, чрез 
която се реализира пряко основната функция 
на прокуратурата като подсистема на съдеб-
ната власт“. В същото решение се очертават и 
границите на надзора за законност по смисъла 
на чл. 126, ал. 2 и чл. 127 от Конституцията, 
като се посочва, че същият не може да на-
кърнява конституционни принципи и права, 
като на преден план е изведен принципът за 
правовата държава, прогласен в чл. 4, ал. 1 
от Конституцията.
В мотивите на Решение № 4/2017 г. по к.д. 
№ 16/2016 г. Конституционният съд посочва: 
„За разлика от Конституцията от 1971 година, 
която предвиждаше, че главният прокурор 
упражнява „надзор за точното и еднакво 
изпълнение на законите от министерствата 
и другите ведомства, местните държавни 
органи, стопанските и обществените орга-
низации, длъжностните лица и гражданите“, 
действащата Конституция не урежда т. нар. 
„общ надзор за законност“. Прокуратурата не 
упражнява общ надзор, а следи за спазването 
на законността чрез функциите, които изчерпа-
телно са определени от Конституцията. Извън 
хипотезата на чл. 30, ал. 3 от Конституцията 
никакво установено със закон правомощие 
на прокуратурата няма да има конституци-
онно основание, ако не попада в обхвата на 
чл. 127 от Основния закон, дори обективно 
да е насочено към защита на законността.“ 
Това разбиране на Конституционния съд е в 
съответствие с волята на конституционния 
законодател, изразена по време на проведе-
ните дебати във Великото народно събрание 
(вж. Протокол от 8 май 1991 г. и Протокол 
от 24 юни 1991 г. от проведени заседания 
на Комисията по изработване на проект за 
Конституция на България, както и Протокол 
от 24.06.1991 г. от пленарно заседание, второ 
четене на законопроект за Конституция).
В мотивите на Решение № 7/2004 г. по 
к.д. № 6/2004 г. е направено обобщение, че 
основната конституционна рамка на проку-
рорската дейност е ясно очертана в чл. 127 
от Конституцията и е в съответствие с ос-
новната конституционно закрепена задача 
на прокуратурата да следи за спазването на 
законността, вкл. да отстоява активно инте-
ресите на държавата и обществото. 
Независимо от това, че тълкувателните 
въпроси са различни по цитираните по-горе 
тълкувателни дела, изводите, до които дости-
га Конституционният съд, не се различават 
съществено относно тълкуването на чл. 126, 
ал. 2 във връзка с чл. 127 от Конституцията.
По изложените съображения Конститу-
ционният съд приема, че по отношение на 
тази част от искането за даване на задължи-
телно тълкуване на чл. 126, ал. 2 в частта 
„надзор за законност“ във връзка с чл. 127 
от Конституцията на Република България, 
при така поставения тълкувателен въпрос: 
„Систематичното тълкуване на чл. 126, ал. 2 
във връзка с чл. 127 от Конституцията на 
Република България допуска ли главният 
прокурор, осъществявайки надзор за закон-
ност върху дейността на прокурорите, да им 
възлага извършването на проверки за спазване 
на законността във всички сфери на управле-
ние и на всички административни нива?“, 
не са налице изискванията за допускане на 
разглеждането му по същество. 
Следва да се отбележи, че настоящото 
искане, макар и формулирано в две посочени 
по-горе части – като искане за упражняване 
на две отделни правомощия на Конститу-
ционния съд – по чл. 149, ал. 1, т. 1 и 2 от 
Основния закон, в действителност съдържа 
в мотивите си изброени факти и изложени 
съображения, които Конституционният съд 
намира да са в съответствие с установените 
изисквания и предпоставки, обосноваващи 
единствено осъществяване на преценка за 
съответствие с Конституцията на оспорената 
разпоредба на чл. 145, ал. 1, т. 3 и 6 в посо-
чените им части от ЗСВ. 
По тази втора част от искането Конститу-
ционният съд не се е произнасял с решение 
или с определение за недопустимост по пре-
дходно сезиране със същия предмет, поради 
което не е налице отрицателната процесуална