Държавен вестник, бр. 86, 2012 г., стр. 115

БРОЙ  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  115  
пендикулярна на осевата линия на повърх­
ността за набиране височина при излитане 
и разположена хоризонтално до външната 
граница на УБ или участъка, свободен от 
препятствия на вертолетно летище;
2. две странични граници, започващи на 
края на вътрешната граница и отклонява­
щи се равномерно с определена стойност 
от вертикалната равнина, в която минава 
осевата линия на зоната FATO;
3. външна граница, перпендикулярна на 
осевата линия на зоната за набиране височина 
при излитане и разположена хоризонтално 
на определената височина над зоната FATO.
(2) Надморската височина на вътрешната 
граница е равна на надморската височина на 
УБ в точката на вътрешната граница, през 
която минава осевата линия на повърхността 
за набиране височина при излитане, но в 
случаите, когато е предвиден участък, сво­
боден от препятствия на вертолетно летище, 
тази надморска височина е равна на най-
високата точка на повърхността на земята, 
намираща се на продължението на осевата 
линия на участъка, свободен от препятствия 
на вертолетно летище.
(3) В случаите, когато повърхността за 
набиране височина при излитане е праволи­
нейна, наклонът є се измерва във вертикал­
ната равнина, в която лежи осевата линия 
на тази повърхност.
(4) В случаите, когато повърхността за 
набиране височина при излитане включва 
участък за изпълнение на завой, тази повърх­
ност се явява сложна повърхност, съдържаща 
нормали, лежащи в хоризонталната равнина 
и спуснати към осевата є линия. 
(5) Наклонът на тази осева линия е 
аналогичен на наклона на повърхността за 
набиране височина при излитане по право­
линейна траектория. 
(6) Участъкът от повърхността, разполо­
жен между вътрешната граница и линията 
на височина 30 m над вътрешната граница, 
е праволинеен.
(7) Отклоненията по посока на осевата 
линия на повърхността за набиране височина 
при излитане се пресмятат така, че да не 
се създава необходимост от завой с радиус 
по-малък от 270 m.
(8) На вертолетни летища, използвани 
от вертолети с летателно-технически ха­
рактеристики II и III клас, траекториите на 
излитане се избират така, че да позволяват 
безопасно изпълнение на принудителни 
кацания или на кацания с един неработещ 
двигател и да се намали до минимум рискът 
от нанасяне на телесни повреди на лицата, 
намиращи се на земята или във водата, или 
на повреди на имуществото. 
(9) Фактори, определящи годността на 
ползване на такива зони, са типът на кри­
тичния вертолет, за който е предназначено 
вертолетното летище, и условията на зао­
бикалящата го среда.
Раздел VII
Сектори/повърхности, свободни от препят­
ствия за палубни вертолетни площадки
Чл. 570. (1) Секторите/повърхностите, 
свободни от препятствия (за палубни вер­
толетни площадки), са сложна повърхност, 
започваща и разпростираща се навън от 
изходна точка на границата на зоната FATO 
на палубната вертолетна площадка. 
(2) В случай, когато FATO е с размер 
по-малък от 1 D, то изходната точка е не­
обходимо да се намира на не по-малко от 
0,5 D от центъра на FATO.
Чл. 571. (1) Повърхността или секторите, 
свободни от препятствия, се ограничават от 
дъга с определен радиус.
(2) На палубните вертолетни площадки 
секторът, свободен от препятствия, се със­
тои от два компонента, един над и един под 
нивото на палубната вертолетна площадка 
(виж фиг. 43), както следва:
1. над нивото на палубната вертолетна 
площадка: повърхността следва да бъде хори­
зонтална равнина на едно ниво с равнището 
на повърхността на палубната вертолетна 
площадка, отговаряща на дъга от поне 
210°, с връх, намиращ се на периферията 
на ориентировъчния кръг D, простираща 
се навън до разстояние, което ще позволи 
безпрепятствен достъп за излитане, подходящ 
за вертолета, който палубната вертолетна 
площадка е предназначена да обслужва;
2. под нивото на палубната вертолетна 
площадка: в рамките на (минималната) 210° 
дъга повърхността следва допълнително да 
се простира надолу от ръба на зоната за 
краен подход за излитане и кацане (FATO) 
под равнището на палубната вертолетна пло­
щадка до водното ниво с дъга не по-малка 
от 180°, преминаваща през центъра на зоната 
за краен подход за излитане и кацане (FATO) 
и навън до разстояние, което ще осигури 
безопасна дистанция от препятствията под 
палубната вертолетна площадка в случай на 
отказ на двигател за типа вертолети, който 
палубната вертолетна площадка е предназ­
начена да обслужва.
(3) Посочените в ал. 2, т. 1 и 2 два сектора, 
свободни от препятствия, за вертолети, опери­
ращи с летателно-технически характеристики 
II – III клас, се разпространяват по хоризонтала 
на такова разстояние от палубната вертолетна 
площадка, което отговаря на способностите за 
опериране при един недействащ двигател на 
типа вертолети, които ще се използват.