Държавен вестник, бр. 81, 2010 г., стр. 21

БРОЙ  81	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
установени със закон за редица други правно 
регулирани професии – адвокати, нотариуси, 
държавни служители, военнослужещи и др. 
Обявяването на противоконституционност на 
оспорената разпоредба обуславя некачествено 
развитие на науката и некачествено образо­
вание в условията на конфликт на интереси 
и липса на реална конкуренция. 
4. По т. 5 (чл. 18, ал. 2 ЗРАСРБ)
Мотивите на решението повече наподобяват 
съждения за нецелесъобразност, отколкото са 
констатации за противоречие с Конституцията. 
Въведената привилегия е допустима, защото 
е извън критериите по чл. 6, ал. 2, изр. 2 от 
Конституцията, а в рамките на определените 
привилегировани групи няма неравно правно 
третиране. Не ни е ясно защо при преподава­
нето на някои специфични науки качествата 
на преподавателите, най-вече нивото на на­
учни познания, да не могат да се установят 
от други доказани в реалната практиката 
постижения, а не от защитената дисертация. 
Това е напълно оправдано в области с под­
чертано практическо-приложен, а не строго 
научно-теоретичен характер. При това съвсем 
разумно възможността е въведена само за 
по-ниската академична длъжност – „главен 
асистент“, а не за „доцент“ и „професор“. 
5. По т. 6 (чл. 26, ал. 1 и чл. 29, ал. 1, изр. 1 
ЗРАСРБ)
Вярно е, че оспорените разпоредби не са 
адресирани само към кандидатите за длъж­
ностите „доцент“ и „професор“ в смисъл, че 
им указват какви материали трябва да пред­
ставят като условие да участват в конкурса. 
Техен адресат е и научното жури, от което се 
очаква извършването на комплексна оценка. 
Необходимостта от такава оценка се подраз­
бира от съдържанието на чл. 26, ал. 1 ЗРАСРБ 
и е посочена изрично в чл. 29, ал. 1 ЗРАСРБ, 
макар че трябва да признаем, че редакциите 
съвсем не са прецизни. Създадената уредба 
обаче е в духа на предписанията по чл. 23 
и чл. 53, ал. 4 и 6 от Конституцията и не се 
намира в конфликт с чл. 6 от Конституцията. 
Съгласни сме, че единните държавни изис­
квания трябва да бъдат уредени на законово 
ниво, но това ще бъде задача на законодателя 
след частично обявяване на противоконсти­
туционност на § 9, ал. 2 ЗРАСРБ. 
6. По т. 9 (чл. 34, ал. 6 ЗРАСРБ относно 
думата „такси“)
Възможно е оспорената разпоредба да бъде 
тълкувана конформно с конституцията – в 
смисъл, че имплицитно съдържа законода­
телната воля за установяване (въвеждане) 
на такса, която не съставлява публично дър­
жавно или общинско вземане, а законовата 
делегацията се отнася само до определянето 
на нейния размер от изпълнителната власт 
с правилника на Арбитражния съвет. От та­
кава гледна точка противоконституционност 
не може да бъде констатирана с оглед и на 
предходната практика на КС по чл. 60, ал. 1 
във връзка с чл. 84, т. 3 от Конституцията 
(вж. Решение № 10 от 26.06.2003 г. на КС на 
РБ по к.д № 12 от 2003 г.).
7. По т. 11 (§ 2 на ЗРАСРБ)
ЗРАСРБ установява минималния стандарт 
по отношение състава на научното жури. 
Няма нищо противоконституционно в това 
да се даде възможност на висшите училища 
и научните организации да надхвърлят този 
стандарт. Разширеният състав на журито не 
прави условията за кандидатстване, респ. 
изискванията към кандидатите, по-тежки, а 
дава по-големи гаранции срещу субективизъм 
при оценяването. Затова липсват конститу­
ционни основания за придаване на различен 
статус на придобилите научна степен пред 
различни по брой на членовете научни журита. 
Въпрос на свободен избор и лична преценка 
на кандидатите е в кое училище или в коя 
организация ще кандидатстват. При всяко 
положение оспорената разпоредба е в духа на 
утвърждаване на академичната автономия по 
чл. 53, ал. 4 от Конституцията. 
8. По т. 13 (§ 7 ЗРАСРБ)
Оспорената разпоредба не противоречи 
на правната сигурност като основна харак­
теристика на правовата държава по смисъла 
на чл. 4, ал. 1 от Конституцията. Нейната 
цел не е да ограничи придобити права, след 
като по този въпрос с изричната разпоредба 
на § 5, ал. 2 ЗРАСРБ е установено, че всички 
заварени индивидуални права, свързани с 
научните степени и научните звания, се запаз­
ват. Задачата на преходната разпоредба на § 7 
ЗРАСРБ е да приравни придобитите научни 
звания на членовете на академичния състав 
по отменения Закон за научните степени и 
научните звания на академичните длъжности 
по новия ЗРАСРБ. Това че званията „професор“ 
и „доцент“ по предходната уредба се отнасят 
до цялата страна, а не само до конкретно 
висше училище или научна организация, не 
обуславя противоконституционно накърняване 
на личния статус на придобилите тези звания 
по стария ред, а само отразява възприета­
та от законодателя цялостна управленска 
концепция за подобряване на качеството на 
образованието, включваща и изискването 
академичните длъжности да се заемат само 
на основен трудов договор. При това прякото 
преминаване от едно научно-образователно 
заведение в друго без провеждане на конкурс 
е допустимо само ако такова е предвидено в 
съответния правилник. Що се отнася до ли­
цата, заварени като главни асистенти, без да 
притежават научна степен, по силата на § 5, 
ал. 2 и § 7, ал. 3, изр. 1 ЗРАСРБ те запазват 
всички придобити от тях права, включително 
и правата по трудовото им правоотношение. 
Нещо повече, в техен интерес е предвидена 
възможността след придобиване на научната 
степен „доктор“ да заемат новата длъжност 
„главен асистент“ без конкурс.