Държавен вестник, бр. 103, 2005 г., стр. 65

Б Р О Й  103
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  65
2. институцията, натоварена да действа като
компенсационен орган в държавата членка,
където е установен застрахователят, и
3. виновния водач, ако са известни самолич-
ността и адресът му.
(4) Производството пред Компенсационния
орган се прекратява, ако в срока за произнася-
не увреденото лице получи надлежно обезще-
тение от виновния водач, от застрахователя или
от трето лице, освен в случаите, когато е полу-
чено плащане по застраховка “Живот” или зас-
траховка “Злополука”. Когато производство-
то е по претенция за обезщетение по чл. 284,
ал. 1, то се прекратява и когато в срока за про-
изнасяне по ал. 2 застрахователят или негови-
ят представител за уреждане на претенции
дадат мотивирано становище по предявената
пред тях претенция.
(5) Увреденото лице не е длъжно да доказва,
че виновният водач не може или отказва да
плати обезщетението.
(6) Функциите на Компенсационния орган
се състоят в уреждане на претенции в случаи,
които подлежат на обективно установяване, и
поради това дейността му се ограничава до
проверка дали е отправена претенция за обез-
щетение по установения ред и в предвидените
срокове, без да се прави преценка по същество.
Отказите за плащане по чл. 284 се мотивират.
Възстановяване на платените обезщетения
и встъпване в правата на удовлетворения кре-
дитор
Чл. 286. (1) В случаите на плащане по чл. 284,
ал. 1 в полза на Компенсационния орган въз-
никва вземане към институцията, натоварена
да действа като компенсационен орган в дър-
жавата членка, където е установен застрахова-
телят на виновния водач.
(2) В случаите на плащане по чл. 284, ал. 3 в
полза на Компенсационния орган възниква взе-
мане към:
1. институцията, натоварена да извършва
гаранционни плащания, аналогична на Гаран-
ционния фонд по чл. 287, в държавата членка,
където обичайно се намира моторното превоз-
но средство на виновния водач, когато не може
да се определи застрахователят;
2. институцията, натоварена да извършва
гаранционни плащания, аналогична на Гаран-
ционния фонд по чл. 287, в държавата членка,
където е настъпило застрахователното събитие,
когато не може да се определи моторното пре-
возно средство;
3. институцията, натоварена да извършва
гаранционни плащания, аналогична на Гаран-
ционния фонд по чл. 287, в държавата членка,
където е настъпило застрахователното събитие,
когато моторното превозно средство обичайно
се намира на територията на трета държава;
4. институцията, натоварена да извършва
гаранционни плащания, аналогична на Гаран-
ционния фонд по чл. 287, в държавата членка,
включила моторното превозно средство в спи-
сък на освободените от задължението за сключ-
ване на задължителна застраховка “Гражданс-
ка отговорност” на автомобилистите съгласно
чл. 259, ал. 3, т. 2.
(3) При възникване на вземане към Компен-
сационния орган от компенсационен орган в
държава членка Компенсационният орган въз-
становява пълния размер на платеното от този
орган обезщетение и встъпва в правата на увре-
деното лице спрямо виновния водач или спря-
мо неговия застраховател.
(4) Компенсационният орган, след като из-
пълни задължението си по ал. 3, отправя пис-
мена покана до виновния водач или неговия
застраховател, в която определя едномесечен
срок от получаване на писмената покана за
погасяване на задължението. Ако задължение-
то не бъде изпълнено в срока по изречение
първо, за вземанията си срещу лица в Републи-
ка България Компенсационният орган се снаб-
дява с изпълнителен лист въз основа на доку-
ментите и извлеченията от сметките, с които те
се установяват.
Гаранционен фонд
Чл. 287. (1) Гаранционният фонд, наричан
по-нататък “фонда”, е юридическо лице със
седалище София. Всички застрахователи, пред-
лагащи задължителна застраховка “Гражданс-
ка отговорност” на автомобилистите и/или за-
дължителна застраховка “Злополука” на път-
ниците в Република България посредством ус-
тановяване или при условията на свободата на
предоставяне на услуги, правят вноски във фон-
да в размер, определен съгласно този кодекс.
Минималният размер на разполагаемите сред-
ства във фонда е 3 000 000 лв.
(2) Средствата на фонда се набират от:
1. вноски на застрахователите по ал. 1, кои-
то се определят въз основа на сключените за-
дължителни застраховки “Гражданска отговор-
ност” на автомобилистите и сключените задъл-
жителни застраховки “Злополука” на пътници-
те, включително граничните застраховки по
чл. 259, ал. 2;
2. допълнителни вноски на застрахователи-
те по чл. 290, ал. 2, т. 7;
3. глоби и имуществени санкции по чл. 315;
4. приходи от инвестиране на средствата на
фонда;
5. други източници, незабранени със закон.
(3) Комисията по предложение на Съвета на
фонда определя ежегодно размера на вноските
по ал. 2, т. 1 и срока за извършване на вноските.
Решението по изречение първо се обнародва в
“Държавен вестник”.
(4) Комисията по предложение на Съвета на
фонда определя размера на допълнителните
вноски по ал. 2, т. 2 и срока за извършване на
вноските. Решението по изречение първо се
обнародва в “Държавен вестник”.