Държавен вестник, бр. 48, 2017 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  48
чл. 8 от Конвенцията за защита на правата 
на човека и основните свободи, като част от 
националния правен ред, и то не само по 
отношение на обвинените лица, но и относ-
но пострадали от престъпление свидетели 
по делото, и на минималните стандарти за 
правата, подкрепата и защитата на жертвите 
на престъпление.
Заслужава внимание също така, че кон-
ституционният законодател е предвидил и 
по отношение на „другите доклади“, че те 
не само се изслушват, но и се приемат от 
Народното събрание. В случай че „другите 
доклади“ съдържат данни по конкретни 
наказателни производства, самият акт на 
приемане включва оценъчен момент чрез 
одобрение/неодобрение и е от естество пряко 
да засегне дейността на прокуратурата и на 
съдебната власт като цяло. Конституционни-
ят съд посочва, че работата с факти, които 
представляват следствена тайна, е в право-
мощието на органите на съдебната власт и 
конституционният статус на прокуратурата 
и следствието не може да бъде накърняван, 
тяхната дейност не може да бъде затрудня-
вана чрез нарушаване на следствената тайна. 
Опазването на следствената тайна се вписва 
в осъществяването на съдебната власт от 
нейните органи, които са независими при 
изпълнение на своите функции, а прокура-
турата е част от тях. 
Предвид изложеното, свързване на израза 
„други доклади“ с отделно, конкретно взето 
наказателно производство е конституционно 
недопустимо както поради ограниченията, 
следващи от установения конституционен 
модел на функциониране на трите власти, 
така и поради невъзможност на тези „други 
доклади“ ефективно да обслужат заложените 
в Основния закон цели. 
По изложените съображения Конституци-
онният съд приема, че в израза „други доклади 
по прилагането на закона, противодействието 
на престъпността и реализирането на нака-
зателната политика“ от изречение второ на 
чл. 84, т. 16 на Конституцията се включват 
различни обобщени и аналитични доклади 
относно осъществяваната дейност на про-
куратурата в пределите на конституционно 
очертания предмет. Според Конституцион-
ния съд тези „други доклади“ са различни 
по време и/или съдържание от годишните 
доклади по чл. 84, т. 16, изречение първо от 
Конституцията. Те съдействат за упражняване 
конституционните правомощия на Народното 
събрание, но то не може да обвързва с покана 
главния прокурор за доклад относно дейността 
на прокуратурата по конкретно наказателно 
производство. 
Водим от горното и на основание чл. 149, 
ал. 1, т. 1 от Конституцията, Конституцион-
ният съд на Република България 
Р Е Ш И :
В обхвата на израза „други доклади на глав-
ния прокурор за дейността на прокуратурата 
по прилагането на закона, противодействието 
на престъпността и реализирането на нака-
зателната политика“ по смисъла на чл. 84, 
т. 16, изречение второ от Конституцията се 
включват различни обобщени и аналитични 
доклади относно осъществяваната дейност 
на прокуратурата по прилагането на закона, 
противодействието на престъпността и реа-
лизирането на наказателната политика.
Тези доклади са различни по време и/или 
съдържание от годишните доклади по чл. 84, 
т. 16, изречение първо от Конституцията и са 
предназначени да съдействат за упражняване 
на конституционните правомощия на Народ-
ното събрание.
Народното събрание не може да изисква от 
главния прокурор доклад относно дейността 
на прокуратурата по конкретно наказателно 
производство.
Председател:  
Борис Велчев
СТАНОВИЩЕ
на конституционния съдия Кети Маркова
по конституционно дело № 15 от 2016 г.
Подкрепям изцяло диспозитива на приетото 
решение, мотивите към него, аргументиращи 
изречения 1 и 2 от тълкувателния диспозитив, 
както и частично тези, отнасящи се до изре-
чение 3 от същия диспозитив. Не споделям 
обаче част от съображенията в мотивите, 
обосноваващи приетото с изречение 3 на 
иначе верния като краен резултат диспозитив, 
които намирам, че не осигуряват необходи-
мата пълнота и всеобхватност, дефинитивно 
изискуема в рамките на развиваната от Кон-
ституционния съд тълкувателна дейност по 
настоящото дело. 
Възприетата посока на разсъждения съз-
дава известно впечатление на едностран-
чивост в интерпретацията, без да обхваща 
в цялост комплекса от съществени, прин-
ципни въпроси, които поставя приложени-
ето на тълкуваната конституционна норма. 
Излишно е да се припомня, че настоящото 
конституционно производство е по чл. 149, 
ал. 1, т. 1 от Конституцията – за нормативно 
тълкуване на конституционна разпоредба, а 
не за решаване на конкретен спор за про-
тивоконституционност на закон например, 
когато инцидентното (казуално) тълкуване е 
напълно достатъчно. В този смисъл съвсем не 
е случайно, че конституционноправната док-
трина определя тълкувателното правомощие 
на Конституционния съд като най-мощното, 
или негово „свръхправомощие“. Резултатът