Държавен вестник, бр. 114, 2025 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  114
1.2.8. Насочване за и/или водене на психо­
терапия – след диагностично уточняване и 
при наличие на показания детският психи­
атър определя индикациите за психотерапия, 
евентуалния є вид и евентуалното съчетаване 
с медикаментозно лечение. Детският психи­
атър може да провежда психотерапия или да 
проследява и при необходимост да коригира 
психотерапевтични интервенции (при нали­
чие на квалификация за това).
1.2.9. Консултиране (методическа помощ) 
на други медицински специалисти, немеди­
цински такива и институции, работещи с 
деца: общопрактикуващи лекари, психиатри, 
педиатри, детски невролози, психолози, учи­
лищни психолози, социални работници или 
институции и структури за закрила на детето.
1.2.10. Експертна дейност.
1.2.11. Ключови елементи на профилак­
тичния и диагностично-лечебния процес в 
детската психиатрия.
1.2.11.1. Ориентираност към превенцията, 
насоченост към най-ранната възраст. Чрез ди­
агностично-лечебния процес на редица ранни 
психични разстройства детските психиатри 
осъществяват вторична (ранно откриване на 
вече възникнали разстройства) и третична 
превенция (мерки за по-ефикасно овладяване 
на хронично протичащи разстройства, пре­
дотвратяване на усложнения, подобряване на 
функционирането и постигане на по-добро 
качество на живот) на детските психични 
разстройства, подобрявайки функционира­
нето и качеството на живот на пациентите.
1.2.11.2. Участие в скрининга (чрез ме­
тодична помощ), за наличие на психични 
разстройства или техните най-ранни прояви, 
колаборация с общопрактикуващите лекари 
и участие в обучението им. 
1.2.11.3. Фокусираност на диагностично-ле­
чебния процес и превенцията не само върху 
детето, но и върху родителите и семейството. 
1.2.11.4. Колаборация със системата на 
образованието и други институции, работещи 
с деца. Често търсенето на детско-психиатрич­
на помощ е опосредствано от първоначално 
насочване от системите на образованието, 
от дирекция „Социално подпомагане“ (не­
обходимо е те да бъдат подпомагани в този 
процес). 
1.2.11.5. Основен принцип на диагностич­
но-лечебния процес в детската психиатрия е 
поставянето на диагноза и лечението на децата 
да е във възможно най-малко ограничаваща 
среда и възможно най-близо до дома. 
1.3. Интердисциплинарни дейности.
1.3.1. „Детска психиатрия“ и „Психиатрия“.
1.3.1.1. В България традиционно детската 
психиатрия е свързана с психиатрията за 
възрастни. 
1.3.1.2. Пациенти от 16 до 18 години, при 
спешни състояния/липса на структура по 
детска психиатрия в населеното място, които 
са с тежки психомоторни възбуди и изразено 
деструктивно поведение, могат да бъдат хос­
питализирани за ограничен период от време 
в отделения/клиники по психиатрия. Това 
може да се случва при наличието на след­
ните условия в структурата по психиатрия за 
възрастни: наличие на отделни помещения 
от помещенията за възрастните пациенти, 
възможност за придружител и възможност 
за консултиране с детски психиатър. 
1.3.2. „Детска психиатрия“ и „Педиатрия“.
1.3.2.1. Детските психиатри консултират 
деца, обект на диагноза и лечение в педи­
атрията, в случаите на съпътстващо психично 
разстройство или от гледна точка на про­
блемно поведение на боледуване, свързано с 
предполагаемо психично разстройство. 
1.3.2.2. Детските психиатри насочват към 
специалисти по педиатрия за консултация 
или хоспитализация деца със съпътстващи 
психичното разстройство заболявания или 
соматични усложнения, които са приоритетни 
за диагностициране и лечение.
1.3.2.3. Случаи на психични хранителни 
разстройства със сериозни усложнения, като 
значителна или бързо настъпила загуба на 
тегло, чести самопредизвикани повръщания/
злоупотреба с лаксативни средства, нарушение 
във водно-солевото равновесие, артериална 
хипотония, значителна брадикардия, сър­
дечна аритмия, хипогликемични синкопи, 
ацетонурия, стомашно-езофагеални услож­
нения и други (или в риск от настъпване на 
такива) или със съпътстващи заболявания, 
се насочват към структури по „Педиатрия“/
„Анестезиология и интензивно лечение“ за 
стабилизиране (реанимация) на състоянието 
и за първоначално захранване. След стаби­
лизиране на състоянието и при отсъствие на 
цитираните по-горе усложнения пациентите 
с психични хранителни разстройства се при­
емат в отделение по „Детска психиатрия“.
1.3.2.4. Пациентите с диагностицирани 
разстройства на психичното развитие, при 
съмнение за съпътстващо заболяване от друго 
естество, се насочват към лекар педиатър/ 
структура по „Педиатрия“ за изясняване.
1.3.3. „Детска психиатрия“ и „Обща ме­
дицина“.
1.3.3.1. Ранното откриване на признаци на 
разстройства на психичното развитие (раз­
стройства от аутистичния спектър и други 
разстройства на психичното развитие) при 
пациенти от 0 до 18 години с разстройство 
на поведението и хиперкинетично разстрой­
ство, емоционални (тревожни и депресивни) 
разстройства се извършва от общопрактику­
ващите лекари. При констатирани признаци 
общопрактикуващите лекари насочват паци­
ентите към детски психиатър.
1.3.3.2. Цялостното здравословно състоя­
ние на пациентите, които са на амбулаторно 
психиатрично лечение, се проследява от