Държавен вестник, бр. 45, 2020 г., стр. 11

БРОЙ  45	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
вен акт по смисъла на чл. 75, ал. 1 АПК. В 
този смисъл наредбата поражда пряко права 
и задължения за всички адвокати и техните 
клиенти при настоящо и бъдещо договаряне 
за ползване на посочените в наредбата прав­
ни услуги. Поради това нейните разпоредби 
рефлектират и върху правната сфера на всички 
потенциални ползватели на такива услуги. 
В този смисъл е и Решение № 5 от 2007 г. 
по к.д. № 11/2006 г. на КС на РБ, с което е 
прието, че активна процесуална легитимация 
по чл. 186, ал. 1 АПК имат всички правни 
субекти в случаите, когато подзаконовият акт 
пряко засяга права, законни интереси или 
създава задължения за тях, а също и когато 
предстои такова засягане. 
Въз основа на това следва да се приеме, че 
оспорващите физически лица – Н. Тодев и П. 
Запрянов, разполагат с правен интерес от ос­
порване на процесната наредба, с изключение 
на посочените по-горе две разпоредби, тъй като 
се явяват потенциални ползватели на правни 
услуги от адвокат, на които предстои оказване 
на адвокатска правна помощ, а за Запрянов 
и настоящ ползвател на такива – страна по 
висящи дела пред РС – Пловдив, и АССГ (ви­
дно от договори за правна защита на стр. 121), 
поради което наредбата ги засяга, а оттук и 
активната им легитимация за оспорването є. 
Активната процесуална легитимация за 
подаване на протеста на прокурора от ВАП 
произтича от чл. 147, ал. 2 във връзка с чл. 16, 
ал. 1, т. 1 и 3 АПК по негова преценка при 
наличието на незаконосъобразен администра­
тивен акт и в защита на важен обществен 
интерес с оглед предмета на регулация на 
оспорената наредба. 
По същество, в допустимата им част, про­
тестът и двете жалби се явяват основателни. 
От приетата като доказателство преписка 
по издаване на оспорената наредба се устано­
вява, че проектът на Наредбата за изменение 
и допълнение на Наредба № 1 от 9.07.2004 г. за 
минималните размери на адвокатските възна­
граждения (обн., ДВ, бр. 28 от 28.03.2014 г.) не 
е публикуван на интернет страницата на Вис­
шия адвокатски съвет, преди да бъде приета. 
Производството по изработване и приемане 
на такава наредба е открито с Решение № 276 
по протокол № 10 от 15.11.2013 г. на ВАдС, с 
което е възложено на работна група от трима 
членове да изготви първоначален проект за 
изменение и допълнение на Наредба № 1 от 
2004 г. в срок до 20.11.2013 г. На 4.12.2013 г. 
във ВАдС е входиран внесен от работната 
група проект на Наредба за изменение и до­
пълнение на Наредба № 1 от 2004 г., който 
е дебатиран на изнесено заседание на съвета 
в Кюстендил, състояло се на 13.12.2013 г. На 
това заседание с Решение № 310 ВАдС е от­
ложил разглеждането на проекта за следващо 
заседание – на 10.01.2014 г., за което работната 
група да представи окончателен вариант за 
гласуване. На 10.01.2014 г. въпросът по т. 8 от 
дневния ред, касаещ приемане на наредбата, 
отново е отложен за следващо заседание. То 
се е състояло на 31.01.2014 г., като с решение 
по него ВАдС е възложил на работната група 
да подготви два варианта на проекти за изме­
нение на наредбата, които да се разгледат в 
заседание на 14.02.2014 г. На 11.02.2014 г. във 
ВАдС са внесени два варианта на проект за 
наредба – първият, предвиждащ изцяло отмя­
на на действащата Наредба № 1 от 2004 г., а 
вторият, предвиждащ само нейното изменение 
и допълнение. На провелото се заседание на 
ВАдС на 14.02.2014 г. с Решение № 473 е приет 
вторият вариант на Наредбата за изменение 
и допълнение на Наредба № 1 от 2004 г. с 
всички гласувани корекции. Наредбата е из­
пратена за обнародване в „Държавен вестник“ 
на 21.02.2014 г. 
По делото не са представени доказателства, 
че изготвеният проект на наредба, който впо­
следствие е гласуван и приет (в заседанието 
на 14.02.2014 г.), е публикуван на интернет 
страницата на ВАдС преди тази дата, както 
и доказателства за изготвени мотиви, съот­
ветно доклад, с изискуемото съдържание по 
чл. 28, ал. 2 от Закона за нормативните актове 
(ЗНА) (ред., ДВ, бр. 46 от 2007 г., в сила към 
този момент). Представено е извлечение от 
сайта на Адвокатска колегия – Бургас, с дата 
2014-02-00, с текст на наредбата, което обаче 
не следва да се приема като изпълнение на 
изискването за публикуване по чл. 26, ал. 2 
ЗНА, тъй като компетентният орган е ВАдС, 
на чиято интернет страница няма извършено 
публикуване. Публикуването на друг сайт (на 
АК – Бургас) без конкретна дата не валидира 
неспазването на цитираната разпоредба. 
По искане на съда ответникът е представил 
договори за софтуерна поддръжка на сайта 
на ВАдС от 1.10.2017 г., 1.10.2018 г., 4.09.2017 г. 
за създаване на уебсайт от 27.06.2017 г., които 
са неотносими към предмета на спора. Пред­
ставените договори за изработка на уебсайт 
на ВАдС и за поддръжка от 17.03.2014 г. са 
също неотносими, тъй като визират период 
от време след приемането на наредбата и 
обнародването є в „Държавен вестник“. За 
релевантния период – преди месец февруари 
2014 г., ответникът не представя доказателства, 
че разполага със собствен уебсайт, на който 
би могъл да публикува проекта за наредба. 
От изложеното следва, че оплакванията в 
протеста и в жалбите за съществено нарушение 
на административнопроизводствените пра­
вила при приемане на оспорения подзаконов 
нормативен акт са основателни. 
Съгласно чл. 26, ал. 2 ЗНА преди внасянето 
на проект на нормативен акт за приемане от 
компетентния орган съставителят на проек­
та го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите