Държавен вестник, бр. 59, 2014 г., стр. 85

БРОЙ  59	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  85  
финансирането на неговото обучение, както 
и от придобиването на специалността. На 
второ – изпълнението на задължението за 
постъпване на работа в лечебно или здрав­
но заведение, определено от министъра на 
здравеопазването, за определен срок е пре­
одолимо с едностранен отказ от страна на 
задължения субект. На трето – задължението 
за престиране на труд за предварително ясен 
срок от време и на място, определено по реда 
на чл. 11а от наредбата, е пряката насрещна 
полза за държавата от вложените в обуче­
нието на специализанта средства и същото 
няма цел, забранен резултат съгласно чл. 1 от 
Конвенция № 105 относно премахването на 
принудителния труд, както и същото не може 
да се приеме като форма на зависимост поради 
дълг така, както е уреден в чл. 1, буква „а“ от 
Допълнителната конвенция за премахване на 
робството, търговията с роби и институтите 
и обичаите, сходни с робството. 
Настоящата инстанция не намира осно­
вания за прогласяване на разпоредбата на 
чл. 11а от наредбата като нищожна или за 
отмяната є като незаконосъобразна поради 
противоречие с нормативен акт от по-горна 
степен. Нещо повече, същата разпоредба вече 
е била предмет на косвен съдебен контрол в 
производства пред ВАС. Настоящият съдебен 
състав, както и съставите, разгледали адм.д. 
№ 5228/2013 г. и адм.д. № 11316/2012 г. по 
описа на ВАС, зачитат чл. 11а от наредбата 
като приложима материалноправна норма. 
По отношение оспорването на чл. 20 и 
чл. 20а от наредбата съдът намира, че е ос­
нователно. 
Съгласно чл. 20, ал. 1 от наредбата прием 
на специализанти с конкурс по документи по 
ред, определен от висшите училища, може да 
се извърши в тримесечен срок от утвържда­
ването на местата за специализанти по реда 
на чл. 18г, ал. 4 на пет групи лица. 
Първата група, това са асистентите, ако са 
заели мястото чрез предвиден от правилни­
ка на висшето училище конкурсен изпит по 
специалността, главните асистенти, редовните 
докторанти и лицата с образователна и научна 
степен „доктор“ по специалността съгласно 
номенклатурата по чл. 1, ал. 1, по която са 
асистенти, главни асистенти, докторанти или 
доктори. 
Втората група, това са управителите или 
директорите на лечебни или здравни заведения, 
кандидатстващи за прием по специалностите 
„социална медицина и здравен мениджмънт“, 
„правно регулиране в здравеопазването“ и 
„икономика на здравеопазването“. 
Третата група са работещите в Министер­
ството на здравеопазването, националната и 
районните здравноосигурителни каси, висшите 
училища и Военномедицинската академия, 
кандидатстващи за специалностите „социална 
медицина и здравен мениджмънт“, „медицин­
ска информатика и здравен мениджмънт“, 
„икономика на здравеопазването“, „медицина 
на бедствените ситуации (на катастрофите)“ 
и „правно регулиране в здравеопазването“. 
Четвъртата група са работещите в регионал­
ните здравни инспекции по специалностите по 
т. 3 („социална медицина и здравен менидж­
мънт“, „медицинска информатика и здравен 
мениджмънт“, „икономика на здравеопазва­
нето“, „медицина на бедствените ситуации 
(на катастрофите)“ и „правно регулиране в 
здравеопазването“) и по специалностите, по 
които инспекциите провеждат практическо 
обучение.
Петата група включва членовете на науч­
но-преподавателския състав и преподаватели 
по практика във висшите училища по специ­
алността „Медицинска педагогика“. 
Съгласно чл. 20, ал. 2 и 3 от наредбата при­
етите специализанти с конкурс по документи 
се включват в общия брой на местата, опреде­
лени по реда на чл. 18г, ал. 4, а обучението за 
придобиване на специалност на асистентите, 
главните асистенти и редовните докторанти 
по ал. 1, т. 1 се счита за започнало от датата 
на започване на работа за асистентите и глав­
ните асистенти и от датата на зачисляване за 
докторантурата, когато започването на работа 
или зачисляването е извършено не по-късно 
от три месеца от определянето на местата по 
чл. 18г, ал. 4. 
Оспорваният в своята цялост чл. 20 от на­
редбата съществува към момента на издаване 
на наредбата (ДВ, бр. 7 от 2007 г.), като впо­
следствие е изменян и допълван – ДВ, бр. 89 
от 2007 г., бр. 55 от 2008 г., бр. 12 от 2010 г., 
бр. 58 от 2011 г. и бр. 50 от 2012 г. 
Доколкото с оспорваната разпоредба се 
въвежда облекчен ред за достъп до обучение 
за придобиване на специалност в здравеопаз­
ването чрез конкурс по документи спрямо 
общия ред, уреден в чл. 21, ал. 1 от наредбата, 
а именно писмен конкурсен изпит, както и 
като се отчете, че достъп до този облекчен ред 
имат единствено лицата, попадащи в една от 
посочените по-горе групи, може да се приеме 
с категоричност, че оспорваната разпоредба 
въвежда форма на пряка дискриминация по 
отношение на лицата, които не са в същото 
лично положение, каквото имат посочените 
по чл. 20 от наредбата. 
Съгласно чл. 14 ЕКЗПЧОС упражняването 
на правата и свободите, предвидени в тази 
конвенция, следва да бъде осигурено без вся­
каква дискриминация, основана по-специално 
на пол, раса, цвят на кожата, език, религия, 
политически и други убеждения, национален 
или социален произход, принадлежност към 
национално малцинство, имущество, рождение