Държавен вестник, бр. 31, 2006 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  31
4. търговска марка (търговско наименова-
ние) на натуралната минерална вода.
(3) Към заявлението по ал. 2 се прилагат:
1. копие от съдебното решение за регистра-
ция на българската фирма вносител съгласно
Търговския закон и удостоверение за актуално
състояние;
2. копие от официалния документ за призна-
ване на водата като натурална минерална, из-
даден от компетентния орган на съответната
страна;
3. документ, издаден от компетентния орган
на съответната страна, удостоверяващ, че нату-
ралната минерална вода отговаря на изисква-
нията, определени в наредбата по чл. 4б, ал. 1;
4. протоколи за проведени изпитвания на
водата от акредитирани лаборатории.
(4) Министърът на здравеопазването в срок
10 дни от подаването на документите по ал. 2 и
3 издава сертификата или прави мотивиран
отказ за това.
(5) Изричният или мълчаливият отказ под-
лежи на обжалване по реда на Закона за Вър-
ховния административен съд.
(6) Вносните натурални минерални води, за
които е издаден сертификат за внос, се включ-
ват в отделен раздел на списъка на натуралните
минерални води по чл. 4б, ал. 3.
(7) Срокът на валидност на сертификата е 5
години.
(8) Подновяване на сертификата се допуска
преди изтичането на срока по ал. 7, като за цел-
та в Министерството на здравеопазването се
представя актуален документ по ал. 3, т. 3.
(9) В случай че актуалният документ по ал. 3,
т. 3 не бъде представен в срока по ал. 8, съот-
ветната натурална минерална вода се заличава
от списъка по ал. 6.”
§ 38. В чл. 25 се правят следните изменения
и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1.
2. Създава се ал. 2:
“(2) С изрично съгласие на страната вноси-
тел могат да бъдат изнасяни и храни, които не
съответстват на изискванията на този закон,
Закона за ветеринарномедицинската дейност,
Закона за защита на растенията и нормативни-
те актове по прилагането им, при условие че
храните са безопасни за здравето на хората и
страната вносител е уведомена за причините и
обстоятелствата, поради които храната не може
да бъде пусната на пазара.”
§ 39. Член 25а се изменя така:
“Чл. 25а. (1) За храните, предназначени за
износ или реекспорт с цел пускане на пазара на
трета страна, са приложими и изискванията на
страната вносител.
(2) С изрично съгласие на компетентния
орган на страната вносител могат да бъдат из-
насяни или реекспортирани и храни, които не
отговарят на нормативните изисквания на Ев-
ропейските общности, но са безопасни за здра-
вето на хората и компетентният орган на стра-
ната вносител е бил изчерпателно информиран
за причините и обстоятелствата, поради които
храните не могат да бъдат пуснати на единния
европейски пазар.
(3) Когато се прилагат разпоредбите на дву-
странно търговско споразумение между Евро-
пейските общности или една от държавите—
членки на Европейския съюз, и трета страна,
износът на храни се извършва съгласно услови-
ята в споразумението.”
§ 40. Наименованието на глава шеста се изме-
ня така: “Официален контрол върху храните”.
§ 41. В чл. 26, ал. 1 се правят следните изме-
нения:
1. В текста преди т. 1 думите “държавен кон-
трол” се заменят с “официален контрол”.
2. Точка 1 се изменя така:
“1. всички етапи на производство, преработ-
ка и дистрибуция на храни;”.
3. Точка 11 се изменя така:
“11. добрите практики за производство и тър-
говия с храни, системата за управление на без-
опасността на храните, системата за анализ на
опасностите и критични контролни точки или
съответните процедури, основани на нейните
принципи, а също технологичната документация.”
§ 42. Член 27 се изменя така:
“Чл. 27. (1) Официалният контрол се извърш-
ва систематично на базата на риска и с подхо-
дяща честота с цел осигуряване безопасността
на храните, като се вземат предвид:
1. установените рискове, свързани с храни-
те, с производството и търговията с храни, с
употребата на храни или с процесите, материа-
лите, веществата, дейностите или действията,
които могат да повлияят на безопасността на
храната;
2. водената документация от производите-
лите и търговците на храни по отношение на
съответствието с нормативните изисквания;
3. документираните от компетентните орга-
ни данни за установени при предишни провер-
ки несъответствия в дейността на производите-
ля и търговеца с нормативните изисквания;
4. надеждността на извършваните от произ-
водителя или търговеца собствени проверки в
обекта;
5. всяка друга информация, която би могла
да свидетелства за несъответствие.
(2) Официалният контрол се извършва без
предварително уведомяване, включително не-
планирано, с изключение на случаите на одити,
за провеждането на които производителите или
търговците задължително се уведомяват.
(3) Официалният контрол се извършва на
всички етапи на производство, преработка и дис-
трибуция на храни и включва контрол на обек-
тите за производство и търговия с храни, употре-
бата и съхранението на храни, процесите, мате-
риалите, веществата, дейностите или действия-
та, включително транспортирането на храни.