Държавен вестник, бр. 93, 2021 г., стр. 5

БРОЙ  93	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
жени, е естествено заложен в природата на 
човека, което се обосновава с написаното в 
Светото писание: „И сътвори Бог човека по 
Свой образ, по Божий образ го сътвори; мъж 
и жена ги сътвори“ (Битие 1:27)“. И двете ве-
роизповедания поддържат, че отстояването на 
биологичното обяснение на пола и неговата 
неизменност са в основата на християнското 
разбиране за брака и семейството като съюз 
на мъжа и жената, като полът не е въпрос на 
личен избор и няма самостоятелно психоло-
гическо и социално измерение, различно от 
биологичното.
Религиозната общност на евреите в Бъл-
гария – Централен Израилтянски духовен 
съвет, заявява в писменото си становище, че 
в еврейската традиция има ясно разбиране 
за разликата между половете, като всеки 
човек има определени отговорности, права 
и задължения, обусловени от неговия био-
логичен пол при раждането. Заедно с това, 
като отчита „както поведението на човек, 
така и душевните търсения на индивида“, 
вероизповеданието отбелязва, че на базата 
на „различни търсения на душата на човек“ 
дори и биологично детерминирани факти 
могат да бъдат променени, с оглед на което 
се обобщава, че традиционното схващане за 
половете се отнася до „положения, които тър-
пят промяна и имат нужда от допълнително 
разбиране и тълкуване“.
Дружеството на психолозите в Република 
България посочва в своето становище, че 
поставеният за разглеждане конституционен 
проблем може да бъде анализиран посредством 
два подхода – индивидуално-психологически 
и социален. Първият от тях е свързан с из-
следване на половото самоопределение (пос­
тигане на идентичност) като продължителен 
процес, обхващащ детството, юношеството и 
продължаващ през целия живот, но постигащ 
известна завършеност към края на второто 
десетилетие от живота на човек. Факторите, 
които представляват предизвикателство за 
постигането на психо-социалната идентич-
ност, са различни, а един от тях е именно 
несъответствието между биологичния пол 
и самодефинирането и себепреживяването 
в друг пол. Според становището подобна 
ситуация „предизвиква у човека значителен 
стрес, затруднява емоционалното му и со-
циално функциониране“. Подчертава се, че 
възприетите през последните десетилетия 
процедури – медицински, психо-социални и 
юридически, насочени да синхронизират био­
логичните дадености и себепреживяването, 
се предприемат след продължителен период 
на обстойни изследвания на преживяването 
за себе си и психичното функциониране на 
конкретното лице, при това задължително след 
настъпване на пълнолетие, с цел избягването 
на необмислени, прибързани и грешни реше-
ния с необратим характер. От друга страна, 
социалният подход към проблема налага да 
се приеме, че „от гледна точка на природната 
целесъобразност на биологичното междупо-
лово разделение, което единствено може да 
води до възпроизводство на човешкия род, 
биологичното определение за пол е водещо и 
определящо при дефинирането на понятието 
пол“. Същевременно се обръща внимание, 
че от правото на зачитане на личния жи-
вот, закрепено в чл. 8, ал. 2 КЗПЧОС, което 
включва правото да се създават и развиват 
отношения с други лица, „следва признаване 
публичността на транссексуалните връзки 
и взаимодействия“. Посочва се също така, 
че анализът на проблема следва да обхване 
и децата, отглеждани в семейства на едно-
полови родители, като се отчете различна-
та културна среда, в която израстват, при 
отсъствие на родител от един от половете 
с неговите ролеви модели и влиянието им 
върху формирането на автентична представа 
за традиционния свят. Накрая в становището 
се отбелязва, че „за народопсихологията на 
българина оценката за транссексуалността 
и съпътстващите я практики се определя от 
мястото є по отношение на създаването на 
поколение, морала на традиционните семейни 
ценности, възпитанието на децата и тяхната 
безопасност“.
В становището си Фондация „Български 
адвокати за правата на човека“ отбелязва, 
че при приемане на Конституцията през 
1991 г. в Седмото Велико народно събрание 
не е имало дебат относно съдържанието на 
понятието „пол“ и едва ли конституционният 
законодател е влагал в него смисъл, различен 
от общоприетото съдържание на понятието, 
т.е. биологичното. Обръща се внимание, че 
с развитието на науката, вкл. медицината, 
правото е изправено пред редица нови пре-
дизвикателства, при които се налага необхо-
димост от правна регулация на непознати в 
миналото явления, обуславящи „еволютивно 
(функционално) тълкуване“ на конституци-
онните разпоредби. Във връзка с последното 
се обръща внимание, че действащата Кон-
ституция на Република България е първата 
българска конституция, която се тълкува в 
съответствие със Съюзния правен ред, ко-
ето налага при отговора на тълкувателния 
въпрос да се вземе предвид и практиката на 
Съда на Европейския съюз (СЕС), както и 
практиката на Европейския съд по правата 
на човека (ЕСПЧ). В становището се излага, 
че съвременната наука разграничава няколко 
вида пол – генетичен, гонаден, хормонален, 
психичен, социален, граждански и др., като в