Държавен вестник, бр. 6, 2021 г., стр. 34

СТР.  34	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  6
т. 2 включват всички елементи на брутната 
работна заплата, определени в чл. 261 – 264 
от Кодекса на труда и чл. 16, ал. 2 на На-
редбата за структурата и организацията на 
работната заплата, приета с Постановление 
№ 4 на Министерския съвет от 2007 г. (ДВ, 
бр. 9 от 2007 г.).
(3) При преценка относно спазването на 
изискванията на ал. 1, т. 2 се вземат предвид 
и всички добавки, изплатени в съответствие 
с националното законодателство, общопри-
ложимите колективни трудови договори или 
арбитражни решения на държавата членка, 
от която е командирован или изпратен ра-
ботникът или служителят, когато такива не 
са определени в чл. 16, ал. 2 на Наредбата за 
структурата и организацията на работната 
заплата. В този случай не се вземат предвид 
изплатени пътни, дневни и квартирни пари.“
3. Досегашната ал. 2 става ал. 4.
4. Досегашната ал. 3 става ал. 5 и в нея 
думите „Алинея 2“ се заменят с „Алинея 4“.
5. Създават се нови ал. 6, 7, 8 и 9:
„(6) Когато продължителността на коман-
дироването или изпращането по чл. 121а, 
ал. 1, т. 2 и ал. 2, т. 2 от Кодекса на труда е 
повече от 12 месеца, освен посочените в ал. 1 
условия на работа, след дванадесетия месец 
работникът или служителят има право и на 
минималните условия на работа, установени 
в българското законодателство за работници-
те и служителите, изпълняващи същата или 
сходна работа, по отношение на: 
1. обезщетенията по чл. 213, 214, 216, 217, 
218, 219 и 226 от Кодекса на труда;
2. безплатната храна и/или добавките към 
нея;
3. периодичните медицински прегледи;
4. безплатното работно и униформено 
облекло;
5. социално-битовото и културното об-
служване.
(7) За командированите и изпратените ра-
ботници и служители по чл. 121а, ал. 1, т. 2 и 
ал. 2, т. 2 от КТ не се прилагат разпоредбите 
за сключването и прекратяване на трудовия 
договор, както и правилата за осигуряване в 
допълнителни професионални схеми.
(8) Изискванията по ал. 6 се прилагат и 
когато командированият или изпратеният 
работник или служител е заменен с друг 
командирован или изпратен работник или 
служител от работодателя или предприятието, 
което осигурява временна работа, за изпъл-
нение на същата задача на същото място и 
общата продължителност на периодите на 
командироване или изпращане е повече от 
12 месеца. При оценка на изпълнението на 
същата задача на същото място се отчитат 
характерът на работата, естеството на пре-
доставяната услуга, ползвателят на услугата и 
адресът или адресите на мястото на работа.
(9) Когато възникне необходимост пери-
одът на командироването или изпращането 
на лицата по ал. 1 да продължи повече от 
12 месеца, работодателят или предприятието, 
което осигурява временна работа, може да 
прилага условията по ал. 1, за срок, не по-
дълъг от 18 месеца, след като подаде мотиви-
рано уведомление до Изпълнителна агенция 
„Главна инспекция по труда“. Мотивираното 
уведомление се подава преди изтичането на 
12-ия месец по електронен път чрез единния 
национален уебсайт по чл. 10.“
6. Досегашната ал. 4 става ал. 10 и в нея 
след думите „ал. 1“ се добавя „и 6“.
7. Досегашната ал. 5 става ал. 11 и в нея 
думите „ал. 1 или по ал. 4“ се заменят с 
„ал. 1, 6 и 10“.
§ 6. В чл. 10 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В ал. 1:
а) в т. 1 думите „ал. 1 и 4“ се заменят с 
„ал. 1, 6 и 10“; 
б) в т. 2 думите „чл. 11, ал. 1“ се заменят 
с „чл. 12, ал. 1“;
в) точка 5 се отменя;
г) създава се т. 6:
„6. елементите, от които се формира брут-
ната работна заплата, съгласно чл. 9, ал. 2.“
2. Създава се ал. 3:
„(3) Когато работодателят по смисъла на 
чл. 121а, ал. 1, т. 2 от КТ или предприятието, 
което осигурява временна работа по смисъла 
на чл. 121а, ал. 2, т. 2 от КТ, е нарушил из-
искванията на българското законодателство 
поради неактуалност на информацията по 
ал. 1, се счита, че нарушението е извършено 
при смекчаващи вината обстоятелства.“
§ 7. В чл. 15 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1 и в нея 
след думата „командироване“ се добавя „или 
изпращане“.
2. Създава се ал. 2:
„(2) Когато се установи, че командиро-
ването или изпращането не е действително, 
към трудовото правоотношение се прилагат 
всички изисквания на българското законо-
дателство, когато те са по-благоприятни за 
работника или служителя от предвидените в 
законодателството на изпращащата държава.“
§ 8. Приложение № 1 към чл. 9, ал. 3 се 
изменя така:
„Приложение № 1  
към чл. 9, ал. 5
Дейности в областта на строителството, за 
които не се прилага чл. 9, ал. 4
Дейностите, за които не се прилага чл. 9, 
ал. 4, включват всички строителни работи, 
отнасящи се до строителството, ремонта, 
възстановяването, поддържането, изменението 
или разрушаването на сгради, включително 
работа, свързана със:
1. изкопни работи;
2. преместване на земни маси;
3. фактически строителни работи;