Държавен вестник, бр. 94, 2002 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  94
II
С определението си от 25 юни 2002 г. Кон-
ституционният съд е допуснал искането за раз-
глеждане на основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Кон-
ституцията. Като заинтересувани страни по
делото са конституирани: Народното събрание,
Президентът на Република България, Минис-
терският съвет, министърът на вътрешните
работи, министърът на отбраната, Върховният
касационен съд, Върховният административен
съд, главният прокурор, Националната разуз-
навателна служба, Националната служба “Си-
гурност”, Държавният архив, Комитетът по
правата на човека, Съюзът на репресираните в
България след 9 септември 1944 г., Български-
ят хелзинкски комитет, Съюзът “Истина”,
Фондация “Програма достъп до информация”
и Българска лига за правата на човека.
В изпълнение на предоставената им от Кон-
ституционния съд възможност становища по
искането са дали само Народното събрание,
което е посочило, че становището е прието от
Комисията по вътрешна сигурност и общест-
вен ред, Министерският съвет, министърът на
вътрешните работи, министърът на отбраната,
Националната разузнавателна служба, Нацио-
налната служба “Сигурност”, Главното управ-
ление на архивите при Министерския съвет,
Българският хелзинкски комитет, Програма
достъп до информация, Българска лига за пра-
вата на човека, Върховният административен
съд и Комитетът по правата на човека.
Допълнително становище в подкрепа на
искането е постъпило и от представителя на
групата народни представители, сезирали Кон-
ституционния съд.
Народното събрание е посочило, че Коми-
сията по вътрешна сигурност и обществен ред
на второто гласуване на ЗЗКИ обстойно е обсъ-
дила текстовете, обект на искането до КС, и е
счела, че са съобразени с Конституцията. Тя е
обсъдила аргументите в искането на групата
народни представители и заявява, че запазва
становището си по чл.  35, ал. 1 и 5, чл. 43, ал. 5,
чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5, чл. 60, ал. 5, чл. 68, 69,
чл. 88, ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ и предоставя на КС
да се произнесе по спора. В становището нищо
не се казва по отношение § 37 ПЗРЗЗКИ.
Министерският съвет поддържа, че искане-
то на групата народни представители е неосно-
вателно и следва да се отхвърли. В подробната
аргументация се поддържа, че чл. 41 от Конс-
титуцията е неотносим към § 37 ПЗРЗЗКИ и с
него не се накърнява конституционното право
на информация. Така е според МС, защото няма
конституционна разпоредба, изискваща изрич-
но приемане на закон за условията за реда и
достъп до документите на бившата ДС и бив-
шето РУГЩ. Достъпът до информация относ-
но тези документи ще се осъществява по реда и
при условията на други действащи закони—
Закона за достъп до обществена информация
(ЗДОИ) (обн., ДВ, бр. 55 от 2000 г.; изм., бр. 1
от 2002 г.) и Закона за защита на личните данни
(ЗЗЛД) (ДВ, бр. 1 от 2002 г.). Ако в някои от тях
се съдържали противоконституционни ограни-
чения на правото да се търси и получава съот-
ветната информация, те са, които би следвало
да се оспорят.
Относно чл. 35, ал. 1 и 5 ЗЗКИ Министер-
ският съвет смята, че непосочването в текста,
че регистърът е публичен, не означава, че граж-
даните нямат достъп до него. Редът и условия-
та за това щели да се уредят в предвидения пра-
вилник, който следва да е съобразен със ЗЗКИ,
ЗДОИ, ЗЗЛД.
Член 43, ал. 5 ЗЗКИ не ограничавал правото
на труд. Конституционното право на труд спо-
ред становището не е право да се заема която и
да е длъжност.
Относно отнетото право на съдебно обжал-
ване на актове за отказ, прекратяване и отне-
мане на достъп до класифицирани като държав-
на и служебна тайна документи и материали в
чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5, чл. 60, ал. 5, чл. 68, 69,
чл. 88, ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ се казва, че такова
ограничение е предвидено в чл. 120, ал. 2 от
Конституцията. Създадено е за гарантиране и
спазване на обществените интереси за защита
на класифицираната информация.
Министърът на вътрешните работи също
така намира искането до Конституционния съд
за неоснователно. Според него в регистъра по
чл. 35, ал. 1 ЗЗКИ няма да се съдържа информа-
ция, включена в списъка на категориите ин-
формация, представляваща класифицирана
информация. Той смята, че публичността на
регистъра е законово гарантирана чрез предви-
дения ред за достъп до регистъра.
И според него чл. 43, ал. 5 ЗЗКИ не противо-
речи на гарантираното конституционно право
на труд, което не е абсолютно.
Във връзка с твърдяното от искателите на-
рушаване на чл. 120, ал. 2 от Конституцията с
текстовете на ЗЗКИ, които изключват съдебно
обжалване на актове по отказ, прекратяване и
отнемане на достъп до класифицирана инфор-
мация, в становището се казва, че ограничени-
ето е в съответствие с чл. 120, ал. 2 от Консти-
туцията, защото е продиктувано от интереси на
националната сигурност.
Становището не съдържа каквито и да било
съображения във връзка с § 37 ПЗРЗЗКИ. Тек-
стът е посочен само в поредицата на членовете,
свързани с отмяна на правото на съдебно об-
жалване, макар в него да не става дума за това.
Според министъра на отбраната регистъ-
рът по чл. 35 ЗЗКИ не следва да е публичен,
защото данните, които съдържа (изброени в
чл. 35, ал. 2 ЗЗКИ), са пряко свързани с наци-
оналната сигурност.
В становището се сочи, че в случая не се касае
до ограничаване правото на труд, както и че то
не е абсолютно.