Държавен вестник, бр. 88, 2021 г., стр. 17

БРОЙ  88	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
ценности, свързани с особено важни интереси 
на обществото, и трябва да е в съответствие 
с изискването за съразмерност – на правото 
на защита срещу административния акт и 
целта на необжалваемостта (в обсъжданото 
решение Конституционният съд сочи при-
мерно, а не изброява изчерпателно такива 
значими публични цели и този подход е 
последователен в неговата практика).
От изложеното в предходния раздел и 
като се имат предвид вече посочените същ- 
ностни характеристики на ЗЗ, е видно, че със 
заповедите на министъра на околната среда и 
водите, издадени за обявяване на „съответните“ 
ЗЗ и предвиждането на забрани или ограниче-
ния на дейности в тях (чл. 12, ал. 6 във връзка 
с чл. 12, ал. 2, т. 5 ЗБР), се брани обществен 
интерес и се гарантират ценности, които са 
конституционно защитени (чл. 15, чл. 20, чл. 55 
от Основния закон). Нещо повече, налаганите, 
и наложените в конкретния случай, ограни-
чения идват с цел защита на ценност, която 
е от общ интерес, не само на национално, но 
и на ниво ЕС, и на глобално ниво, каквато е 
опазването на видовете и местообитанията 
(биоразнообразието). Конституционният съд 
само обобщава, че мрежата Натура 2000, чиято 
интегрална част са съответните ЗЗ на нацио-
нално ниво, осигурява ползи на обществото и 
икономиката чрез предоставянето на различни 
екосистемни услуги.
Директивата за местообитанията не съдържа 
правна уредба на достъпа до правосъдие на 
засегнатите, от установените ограничения и 
забрани в ЗЗ, интереси (икономически преди 
всичко) на частноправни субекти. Законодател-
ната рамка на ЕС за опазване и възстановяване 
на природния капитал урежда този въпрос в 
съответствие с очертаната отправна позиция 
на възприетия регулаторен модел в областта 
на околната среда. Конституционният съд само 
припомня, че тя се основава на съвременното 
разбиране, че „човекът е неразделна част от 
природата и заедно те функционират най-добре 
в партньорство“ и намира конкретен израз в 
предвидените от релевантните съюзни правни 
инструменти, обвързващи държавите членки, 
изпреварващи действия и превантивни мерки 
за недопускане на влошаване на природозащит-
ното състояние на местообитанията и видовете, 
поддържането им в благоприятно такова, и в 
строгото прилагане на изискванията на Дирек-
тива 92/43/ЕИО (чл. 6) към държавите членки 
с параметри и обхват, изяснени в практиката 
на СЕС. В условията на протичащи екстремни 
климатични промени належащото прилагане 
на императивите на екологичното законодател-
ство, на наднационално и национално ниво, в 
съкратени срокове и със засилена колективна 
отговорност за устойчиво ползване на екоси-
стемните услуги, при ограничените природни 
ресурси на планетата, намира израз в цитирания 
вече пакет от тринадесет законодателни мерки 
на ЕС за справяне с климатичните промени, 
обявен от ЕК на 14 юли 2021 г. („Подготвени 
за 55“). Може да се каже, че достъпът до пра-
восъдие е уреден от съюзното законодателство 
за биоразнообразието, като цяло, в духа на 
Конвенцията от Орхус. Съществена характе-
ристика на този подход е, че се придава важно 
значение на включването на най-ранен етап 
на засегнатите страни – включително на соб-
ствениците на земи и лицата, стопанисващи 
земи – в процеса на взимане на решения в тази 
материя, и в съответствие – гарантирането на 
достъп до правосъдие на физически лица и 
НПО по въпросите, свързани с околната среда. 
Акцентът е поставен върху разширяването на 
процесуалната легитимация на НПО именно 
като представители на обществеността в за-
щита на публичния интерес от опазване на 
биоразнообразието и устойчивото ползване 
на екосистемните ресурси. Аспект на тази 
характеристика е и строгостта на прилагане 
на изискванията за установяване на режим на 
подходяща защита за всяка от обявените ЗЗ на 
национално ниво, явяващи се част от Натура 
2000, и на ограничителните мерки, свързани 
с опазването на конкретни местообитания в 
зависимост от тяхната значимост и състояние, 
съгласно чл. 4, пар. 1 от Директива 92/43/ЕИО. 
Потвърждение на това виждане Конституци-
онният съд намира и в стратегията на ЕС 
за биоразнообразието, където се подчертава 
необходимостта, във връзка с ефективната 
реализация на европейското екологично зако-
нодателство, от преразглеждане в тази насока 
на Регламента относно Конвенцията от Орхус 
(Съобщение на Комисията до Европейския 
парламент, Съвета, Европейския икономически 
и социален комитет и Комитета на региони-
те, раздел 3.2. „Нов тласък на изпълнението 
и правоприлагането на законодателството на 
ЕС в областта на околната среда“, Брюксел, 
20.5.2020 г., COM (2020) 380 final).
Изцяло в очертания контекст е и нацио-
налната уредба на достъпа до правосъдие в 
областта на биоразнообразието според ЗБР. Той 
регламентира подробно и в нейната логическа 
последователност процедурата за обявяването 
на местата от европейската екологична мрежа 
Натура 2000, която включва решение на Ми-
нистерския съвет (МС) за класифицирането на 
ЗЗ и завършва с акт на министъра на околната 
среда и водите за обявяване на „всяка“/„съот-
ветна“ ЗЗ (чл. 10 във връзка с чл. 8 и чл. 9, 
както и чл. 12 ЗБР). Без да се спира подробно 
на предписаните стъпки в тази процедура, 
Конституционният съд обръща внимание, че 
в процеса на подготовка на документациите 
по чл. 8, ал. 1 ЗБР и преди обявяването на 
ЗЗ от МС са предвидени редица отговорно-
сти на Министерството на околната среда и 
водите (МОСВ), както и на Министерството 
на земеделието, храните и горите (МЗХГ), за 
да се гарантира изискването на Директивата