Държавен вестник, бр. 58, 2010 г., стр. 5

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
§ 17. В чл. 415, ал. 1 думите „глоба в размер 
от 2500 до 10 000 лв.“ се заменят с „имущест­
вена санкция или глоба в размер от 1500 до 
10 000 лв.“.
§ 18. В чл. 415в думите „виновното лице 
се наказва с глоба или имуществена санкция 
в размер от 50 до 100 лв.“ се заменят с „рабо­
тодателят се наказва с имуществена санкция 
или глоба в размер от 100 до 300 лв., а ви­
новното длъжностно лице – с глоба в размер 
от 50 до 100 лв.“.
§ 19. В § 1 от допълнителните разпоредби 
се създава т. 14:
„14. „Преустановяване на дейността“ е фак­
тическото преустановяване на производствената 
и/или стопанската дейност на предприятието за 
повече от 15 работни дни, без да е обявен прес­
той или спиране на работа поради технологични 
причини или производствена необходимост.“
§ 20. В преходните разпоредби се правят 
следните изменения и допълнения:
1. Параграф 3б се изменя така:
„§ 3б. (1) От 1 януари 2010 г. до 31 декем­
ври 2010 г. след предварително съгласуване с 
представителите на синдикалните организации 
и с представителите на работниците и служи­
телите по чл. 7, ал. 2 периодът, за който се 
въвежда непълното работно време по чл. 138а, 
ал. 1, може да бъде удължен с още три месеца, 
при условие че работодателят ползва мерки за 
запазване на заетост, финансирани от републи­
канския бюджет и/или Оперативната програма 
„Развитие на човешките ресурси“.
(2) В случаите по ал. 1, ако в месеца, следващ 
периода, за който е въведено непълно работно 
време, трудовото правоотношение на работника 
или служителя се прекрати, обезщетенията по 
чл. 220, чл. 221, ал. 1, чл. 222 и 224 се определят 
от уговорените в трудовия договор основно и 
допълнителни трудови възнаграждения с по­
стоянен характер.“
2. Създават се § 3г, 3д и 3е:
„§ 3г. (1) До 31 декември 2011 г. периодът, 
за който работодателят може да възлага на ра­
ботника или служителя да извършва временно 
друга работа в същото или в друго предприятие, 
но в същото населено място или местност по 
чл. 120, ал. 1, може да бъде удължен с още 45 
календарни дни през една календарна година.
(2) В случаите по ал. 1 за периода след 45-
ия ден по чл. 120, ал. 1 е необходимо съгласие 
на работника или служителя.
§ 3д. (1) До 31 декември 2010 г. при нама­
ляване обема на работата работодателят може 
да предостави неплатен отпуск на работника 
или служителя и без негово съгласие в размер 
до 60 работни дни през календарната година, 
при условие че по времето на неплатения от­
пуск се ползват мерки за запазване на заетост, 
финансирани от републиканския бюджет и/или 
Оперативната програма „Развитие на човешки­
те ресурси“, и че преди това е било въведено 
непълно работно време по чл. 138а, ал. 1 и 
§ 3б, ал. 1 и през този период са ползвани 
мерки за запазване на заетост, финансирани от 
републиканския бюджет и/или Оперативната 
програма „Развитие на човешките ресурси“.
(2) В случаите по ал. 1 неплатеният отпуск 
се признава за трудов стаж.
(3) Ако по време на ползване или в месе­
ца, следващ периода, за който е предоставен 
неплатеният отпуск по ал. 1, трудовото пра­
воотношение на работника или служителя се 
прекрати, обезщетенията по чл. 220, чл. 221, 
ал. 1, чл. 222 и 224 се определят от уговорените 
в трудовия договор основно и допълнителни 
трудови възнаграждения с постоянен характер.
§ 3е. Неизползваният до 1 януари 2010 г. 
платен годишен отпуск за предходни кален­
дарни години може да се ползва само до 
31 декември 2011 г.“
Заключителни разпоредби
§ 21. В Закона за държавния служител (обн., 
ДВ, бр. 67 от 1999 г.; изм., бр. 1 от 2000 г., 
бр. 25, 99 и 110 от 2001 г., бр. 45 от 2002 г., 
бр. 95 от 2003 г., бр. 70 от 2004 г., бр. 19 от 
2005 г., бр. 24, 30 и 102 от 2006 г., бр. 59 и 64 
от 2007 г., бр. 43, 94 и 108 от 2008 г., бр. 35, 
42, 74 и 103 от 2009 г. и бр. 15 и 46 от 2010 г.) 
се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 56 ал. 3 и 4 се отменят.
2. В чл. 57:
а) алинея 1 се изменя така:
„(1) Платеният годишен отпуск се ползва с 
писмено разрешение на органа по назначаването 
през календарната година, за която се полага.“;
б) алинея 3 се изменя така:
„(3) Държавният служител ползва платения 
си годишен отпуск до края на календарната 
година, за която се полага. Органът по на­
значаването е длъжен да разреши платения 
годишен отпуск на държавния служител до края 
на съответната календарна година, освен ако 
ползването му е отложено по реда на чл. 59.“
3. Член 59 се изменя така:
„Отлагане на ползването
Чл. 59. (1) Когато нуждите на службата нала­
гат, органът по назначаването може да отложи 
за следващата календарна година ползването 
на част от платения годишен отпуск в размер 
не повече от 10 работни дни.
(2) Ползването на платения годишен отпуск 
може да се отложи и когато през календарната 
година, за която се отнася, държавният служител 
не е имал възможност да го ползва изцяло или 
отчасти поради ползване на отпуск за временна 
неработоспособност, за бременност, раждане и 
осиновяване или за отглеждане на малко дете. 
В този случай платеният годишен отпуск се 
ползва наведнъж в календарната година, в ко­
ято е отпаднала причината за неползването му.