Държавен вестник, бр. 79, 2006 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  79
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 256
ОТ 19 СЕПТЕМВРИ 2006 Г.
за изменение и допълнение на Правилника за
прилагане на Закона за насърчаване на инвес-
тициите, приет с Постановление № 213 на Ми-
нистерския съвет от 2004 г. (обн., ДВ, бр. 74 от
2004 г.; изм. и доп., бр. 34 и 78 от 2005 г.)
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
§ 1. В чл. 4, ал. 2 се правят следните измене-
ния и допълнения:
1. В т. 2 буква “а” се изменя така:
“а) съдебно удостоверение за актуално със-
тояние или актуално удостоверение за вписва-
не в търговския регистър;”.
2. Създава се т. 6:
“6. насърчителните мерки, които инвести-
торът желае да ползва по реда на ЗНИ.”
§ 2. В чл. 5, ал. 2 цифрата “7” се заменя с “14”.
§ 3. В чл. 7, ал. 1, т. 2 думите “номер на фир-
меното дело, седалище, БУЛСТАТ, данъчен
номер” се заменят с “единен идентификацио-
нен код или БУЛСТАТ, седалище”.
§ 4. В чл. 9 се правят следните изменения:
1. В т. 1 думите “номер на фирменото дело,
седалище, БУЛСТАТ, данъчен номер” се за-
менят с “единен идентификационен код или
БУЛСТАТ, седалище”.
2. Точка 3 се изменя така:
“3. размер на паричните средства за всяка
година от тригодишния период за реализация
на инвестиционния план, които ще бъдат вло-
жени за придобиване на дълготрайни активи;”.
3. Точка 11 се изменя така:
“11. график за изпълнение на инвестицион-
ния план за срок 3 години;”.
§ 5. В чл. 20 се правят следните изменения и
допълнения:
1. В ал. 1:
а) точка 4 се изменя така:
“4. наличие на идеен проект с количествено-
стойностна сметка за изграждане елементите
на техническата инфраструктура;”;
б) създава се т. 5:
“5. инвеститорът е подал искане до минис-
търа на икономиката и енергетиката за от-
пускане на средства за изграждане елементи-
те на техническата инфраструктура преди за-
почване изпълнението на инвестиционния
проект.”
2. Алинея 2 се отменя.
§ 6. В чл. 21 се правят следните изменения и
допълнения:
1. Алинея 1 се изменя така:
Прокламираната в основния закон цел да
изградим социална държава изисква внимател-
но и със загриженост да подхождаме към проб-
лемите на хората с увреждания. Повишаването
на качеството на живот и активното включване
на тези български граждани в обществото би
трябвало да е основен приоритет на Република
България. Голяма част от хората с увреждания
и днес продължават да са изолирани и неспособ-
ни да излязат извън домовете си както поради
недостъпната околна среда, така и поради лип-
сата на адекватни средства, услуги и помощи,
които дават възможност за тяхната интеграция.
Изграждането на солидарно общество и социал-
на държава обуславя необходимостта от особе-
на грижа към тази категория граждани. Гаран-
тирането на благоприятни условия за интегра-
ция на хората с увреждания би трябвало да е
водещ мотив при вземането на отговорни поли-
тически и законодателни решения в тази област.
Една от прогласените цели на Закона за
интеграция на хората с увреждания (чл. 2, т. 1)
е създаването на условия и гаранции за равно-
поставеност на хората с увреждания. В същото
време разпоредбата на чл. 42, ал. 1 от закона
урежда материалноправните предпоставки за
получаването на месечна добавка за социална
интеграция. Според тази разпоредба условие за
това е трайното увреждане на лицето. Пара-
граф 1, т. 2 от допълнителните разпоредби на
Закона за интеграция на хората с увреждания
дава легална дефиниция на понятието “човек с
трайно увреждане”. Според философията на
закона наличието на степен на увреждане на
здравето 50 и над 50 на сто е предпоставката за
получаване на месечна добавка за социална ин-
теграция по чл. 42, ал. 1.
Уважаеми дами и господа народни предста-
вители,
Създадените с параграф 2 от Закона за изме-
нение и допълнение на Закона за интеграция на
хората с увреждания нови разпоредби—от чл. 42а
до чл. 42ж, противоречат на целта, посочена в
чл. 2, т. 1, и неоправдано ограничават кръга на
лицата, които могат да ползват месечни добав-
ки. Категорично не мога да се съглася, че посо-
ченият в мотивите на вносителите ефект—да се
разшири достъпът на хората с увреждания до
добавките за интеграция, е постигнат. Практи-
чески се получава точно обратното—съществе-
но се ограничават права на български граждани
в неравностойно социално положение. По този
начин се стеснява значително възможността им
за интеграция в обществото.
Като се ръководя от гореизложените моти-
ви, оспорвам параграф 2 от Закона за измене-
ние и допълнение на Закона за интеграция на
хората с увреждания, приет от Народното съб-
рание на 14 септември 2006 г., и на основание
чл. 101, ал. 1 от Конституцията на Република
България връщам този закон за ново обсъжда-
не в Народното събрание.
Президент на републиката:
Георги Първанов
??????