Държавен вестник, бр. 58, 2022 г., стр. 43

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  43  
С въвеждането на възрастов критерий във 
втория нормативно уреден случай формално 
се постига уеднаквяване на изискванията по 
двете нормативни хипотези, тъй като по за­
кон наборната служба се изпълнява от лица, 
навършили 18 години. С въведения регламент 
нормите имат стеснено приложно поле, от 
което са изключени случаите на непълнолет­
ни лица, обучавани във военни училища и 
школи, чието обучение е признато за отбита 
редовна военна служба.
Първият аргумент на съда за отмяна на 
оспорените разпоредби в посочената част е, 
че издателят на акта е следвало да съобрази 
подзаконовата нормативна уредба с тази по 
Указ № 151 от 5.02.1971 г. и Указ № 117 от 
31.07.1971 г. за откриване на сержантски стар­
шински средни военни училища, още повече, 
че и двата указа не са отменени.
Вторият аргумент е, че възприетото норма­
тивно разрешение води до неравно третиране 
на лица, поставени в едни и същи условия, 
тъй като времето на обучение на някои от 
лицата, които не са навършили 18 години, 
няма да бъде признато за осигурителен стаж, 
а на други, които се обучават заедно с тях, 
ще бъде признато само защото при започва­
не на обучението са навършили 18 години. 
Съдът се е позовал на разпоредбата на чл. 3 
от Указ № 151 от 5.02.1971 г., според която 
за школници се приемат младежи, които са 
завършили X клас на единното средно по­
литехническо училище и не са по-възрастни 
от 18 години, както и тази на чл. 1, ал. 3 от 
Указ № 117 от 31.07.1971 г. за откриване на 
сержантски старшински средни военни учи­
лища, според която за ученици се приемат 
младежи, завършили осми клас, не по-въз­
растни от 16 навършени години, и младежи 
със средно образование, не по-възрастни от 
21 навършени години. На това основание 
е приел за основателно възражението на 
жалбоподателите, че с въведеното в оспоре­
ните разпоредби ограничение по възраст се 
нарушава принципът за равнопоставеност на 
осигурените лица, предвиден в чл. 3, ал. 3 от 
Кодекса за социално осигуряване, както и 
забраната за дискриминация по чл. 4, ал. 1 
от Закона за защита от дискриминация.
Приел е, че разпоредбите на чл. 44, ал. 1 
и 2 от НПОС противоречат и на чл. 9, ал. 7 
от КСО, която предвижда, че за осигурителен 
стаж при пенсиониране се зачита времето на 
наборна или мирновременна алтернативна 
служба и ясно изразява целта на законода­
теля да признае безусловно за осигурителен 
стаж при пенсиониране периода на наборната 
военна служба като особен вид държавна 
служба, в това число и времето на обучение 
във висши и средни училища към Министер­
ството на отбраната и Министерството на 
вътрешните работи, след като то е приравнено 
на отслужена наборна служба с норми от по-
висок ранг от този на оспорените. Лицата, 
завършили тези училища, са задължени да 
служат в армията или в органите на Минис­
терството на вътрешните работи не по-малко 
от 10 години, което съставлява основание 
за приравняването на тяхното обучение на 
наборна военна служба.
Доводът на жалбоподателите за нищожност 
на оспорените разпоредби, тъй като имат 
обратно действие и преуреждат вече сложили 
се обществени отношения, е отхвърлен като 
неоснователен.
От констатираните противоречия със за­
кона в решението е обоснован краен извод, 
че е нарушено изискването по чл. 15 от ЗНА 
нормите от подзаконовия нормативен акт в 
частта относно думите „… след навършване 
на пълнолетие“ в чл. 44, ал. 1 от НПОС и в 
частта относно думите „а за ненавършилите 
пълнолетие – към датата на навършване на 
пълнолетието“ да съответстват на Консти­
туцията и норми от по-висока степен и е 
постановена отмяната им в посочената част.
Решението следва да бъде обезсилено на 
основание чл. 221, ал. 3 АПК в частта по жал­
бата на Стефан Николаев Мазнев поради отте­
гляне на оспорването в хода на касационното 
производство със заявление от 3.11.2020 г., 
постъпило по адм. дело № 6890/2020 г., и 
производството по делото по отношение на 
този жалбоподател да се прекрати.
В останалата част решението е валидно и 
допустимо, но неправилно постановено поради 
нарушение на материалния закон.
Съдът е извършил дължимата проверка 
за законосъобразност на оспорените раз­
поредби от подзаконовия нормативен акт и 
законосъобразно е приел, че са издадени от 
компетентен орган и при спазване на дейст­
ващите по време процесуални правила за 
приемане на подзаконови нормативни актове 
от Министерския съвет.
Спорът в касационното производство е по 
съответствието на разпоредбите на чл. 44, ал. 1 
и 2 от НПОС в отменената им част с норми 
от по-висока степен. Съгласно чл. 15, ал. 1 
ЗНА нормативният акт трябва да съответства 
на Конституцията и на нормативни актове 
от по-висока степен. Правото на обществе­
но осигуряване на гражданите е уредено в 
чл. 51, ал. 1 от Конституцията на Република 
България.
Изводите на първоинстанционния съд, 
че оспорените разпоредби въвеждат неравно 
третиране по критерий „възраст“ и проти­
воречат на принципа за равнопоставеност 
на осигурените лица при осъществяване на 
държавното обществено осигуряване по чл. 3, 
т. 3 от КСО и на забраната за дискриминация 
по чл. 4 от ЗЗДискр, са в противоречие с чл. 7, 
ал. 1, т. 8 от Закона за защита от дискримина-