Държавен вестник, бр. 58, 2000 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  58
върху която тя упражнява своя държавен суве-
ренитет, а така също континенталния шелф и
изключителната икономическа зона, върху ко-
ито тя упражнява суверенни права и юрисдик-
ция в съответствие с международното право;
4) терминът “политически подразделения”
за Югославия означава нейните републики;
5) терминът “гражданин” означава лице,
притежаващо гражданство на една от догова-
рящите държави;
6) терминът “лице” включва физическо лице,
дружество или всяко друго сдружение от лица;
7) терминът “дружество” означава всяко
юридическо лице или общност, която се трети-
ра като юридическо лице за целите на данъчно-
то облагане;
8) термините “предприятие на едната дого-
варяща държава” и “предприятие на другата
договаряща държава” означават съответно
предприятие, ръководено от местно лице на
едната договаряща държава, и предприятие,
ръководено от местно лице на другата догова-
ряща държава;
9) терминът “международен транспорт” оз-
начава всеки превоз с морски или речен кораб,
самолет, железопътно или шосейно транспорт-
но средство, извършван от предприятие на ед-
ната договаряща държава, освен когато мор-
ският или речен кораб, самолет, железопътно
или шосейно транспортно средство се експлоа-
тира изключително между места, намиращи се
в другата договаряща държава;
10) терминът “компетентен орган” означава:
—по отношение на Югославия—Съюзното
министерство на финансите или негов упълно-
мощен представител;
—по отношение на България—министъра на
финансите или негов упълномощен представител.
2. При прилагането на спогодбата от догова-
рящите държави всеки термин, който не е из-
рично определен, ще има значението, което към
този момент му придава законодателството на
тази договаряща държава по отношение на да-
нъците, обхванати от спогодбата. Всяко значе-
ние, определено съгласно приложимото данъч-
но законодателство на тази държава, ще е ме-
родавно по отношение на значението, опреде-
лено в други закони на тази държава.
Член 4
Местно лице
1. За целите на тази спогодба терминът “мест-
но лице на едната договаряща държава” озна-
чава всяко лице, което съгласно законодател-
ството на тази държава подлежи на данъчно
облагане в нея поради неговото местожителст-
во, местопребиваване, гражданство, място на
учредяване, място на управление или всеки друг
критерий от подобно естество. Но този термин
не включва лице, което подлежи на данъчно
облагане в тази държава само по отношение на
доходи от източници в тази държава или иму-
щество, притежавано в нея.
2. Ако в съответствие с разпоредбите на ал. 1
едно физическо лице е местно и на двете дого-
варящи държави, неговото положение се опре-
деля, както следва:
1) то се счита за местно лице на тази догова-
ряща държава, в която разполага с постоянно
жилище; ако то разполага с постоянно жилище
в двете държави, то се счита за местно лице
само на тази държава, с която има най-тесни
лични и икономически връзки (център на жиз-
нени интереси);
2) ако държавата, в която се намира центърът
на жизнените му интереси, не може да бъде опре-
делена или ако то не разполага с постоянно жи-
лище в нито една държава, то се счита за местно
лице на държавата, в която обичайно пребивава;
3) ако то обичайно пребивава в двете държа-
ви или в нито една от тях, компетентните орга-
ни на договарящите държави ще решат въпроса
чрез взаимно споразумение.
3. Когато в съответствие с разпоредбите на
ал. 1 лице, което не е физическо лице, се счита
за местно лице и на двете договарящи държави,
компетентните органи на тези държави ще ре-
шат въпроса по взаимно споразумение.
Член 5
Място на стопанска дейност
1. За целите на тази спогодба терминът “мяс-
то на стопанска дейност” означава определено
място на дейност, чрез което едно предприятие
извършва цялостно или частично стопанската
си дейност.
2. Терминът “място на стопанска дейност”
включва по-специално:
1) място на управление;
2) клон;
3) офис;
4) фабрика;
5) работилница;
6) мина, нефтен или газов кладенец, кариера
или всяко друго място на добиване на природни
богатства.
3. Строителна площадка или строителен,
монтажен обект представлява място на стопан-
ска дейност само ако работата, свързана с тях,
продължава повече от 12 месеца.
4. Независимо от предходните разпоредби
на този член се счита, че терминът “място на
стопанска дейност” не включва:
1) използването на съоръжения единствено
с цел складиране, излагане или доставка на
стоки, принадлежащи на предприятието;
2) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието, единствено с цел
складиране, излагане или доставка;
3) поддържането на запаси от стоки, при-
надлежащи на предприятието, единствено с цел
преработката им от друго предприятие;
4) поддържане на определено място изклю-
чително за покупка на стоки или за събиране на
информация за предприятието;