Държавен вестник, бр. 48, 2017 г., стр. 21

БРОЙ  48	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
при необходимост им предоставят достъп до 
служебни помещения, райони, документация 
и друго имущество.
(5) Командирите/началниците от Минис-
терството на отбраната, структурите на пря-
ко подчинение на министъра на отбраната, 
Българската армия и едноличните търговски 
дружества с държавно участие в капитала, в 
които правата на държавата се упражняват от 
министъра на отбраната, при необходимост 
предоставят служебни помещения в района 
на обектите за ползване от органите по ал. 1.
(6) Оперативно-издирвателната дейност се 
осъществява при условия и по ред, определени 
с действащата нормативна уредба, а редът за 
документирането є се определя със заповед 
на директора на Службата. 
Чл. 25. (1) Издирвателната дейност по 
чл. 4, ал. 3 от Закона за военната полиция се 
осъществява чрез комплекс от издирвателни, 
научно-технически, информационно-спра-
вочни и други мероприятия за установяване 
местонахождението на лица и вещи, само­
стоятелно и/или в пряко взаимодействие с 
органите на Министерството на вътрешните 
работи, съгласно действащото законодателство 
и инструкцията по чл. 26, ал. 2 от Закона за 
военната полиция.
(2) При необходимост във връзка с издир-
вателната дейност може:
1. да се предприемат действия за започване 
на общодържавно или международно издирва-
не – съгласно действащото законодателство;
2. да се предоставя и публикува инфор-
мация в средствата за масово осведомяване.
Чл. 26. (1) Антитерористичната дейност по 
чл. 5 от Закона за военната полиция се осъ-
ществява съгласно действащата нормативна 
уредба и приетите планове за противодей-
ствие на тероризма. Директорът на Службата 
със своя заповед определя условията и реда 
за осъществяването на антитерористичната 
подготовка в Службата.
(2) Антитерористичните звена от Службата 
се подготвят и изпълняват задачи по:
1. предотвратяване и пресичане на непо-
средствено предстоящи или започнали теро-
ристични актове;
2. защита на стратегически обекти; 
3. пресичане на особено опасни престъ-
пления от общ характер, при които се оказ-
ва или може да се предположи оказване на 
въоръжена съпротива, както и задържане на 
извършителите им.
(3) За изпълнение на дейностите по ал. 2 
служителите могат: 
1. да участват при провеждането на спе-
циализирани операции;
2. да организират и да осъществяват ох-
рана (участват в охраната) на ръководни 
длъжностни лица по чл. 7, ал. 4 от Закона за 
военната полиция;
3. да използват специални защитни средства, 
гарантиращи тяхната сигурност и неразкри-
ващи самоличността им.
(4) Използването на структурните звена 
по ал. 2 става съгласно плановете за проти-
водействие на тероризма или се разрешава с 
писмена заповед на директора на Службата 
за всеки отделен случай.
(5) В неотложни случаи използването по 
ал. 4 може да се разпореди устно от директора 
на Службата, като в тези случаи писмената 
заповед се издава при първа възможност.
Чл. 27. (1) При извършване на дейността 
по разследване по реда на Наказателно-про-
цесуалния кодекс по конкретно досъдебно 
производство военните разследващи полицаи 
са независими от своите преки началници.
(2) Директорът на Службата чрез ръково-
дителите на структурни звена в Ръководство-
то на Службата осъществява методическо 
ръководство на дейността по разследването, 
както и контрол на изпълнение на писмените 
указания на прокурора и спазване на про-
цесуалните срокове в регионалните служби 
„Военна полиция“.
Чл. 28. (1) Съобщение или сигнал по чл. 6, 
ал. 2 от Закона за военната полиция е всяка 
получена информация, независимо от формата 
є и начина на предоставяне, която съдържа 
данни за престъпление от общ характер, които 
не са достатъчни за образуване на досъдебно 
производство по Наказателно-процесуалния 
кодекс.
(2) За сигнал може да се приеме и инфор-
мация от средствата за масово осведомяване, 
която съдържа конкретни данни за факти 
и деяния, сочещи за евентуално извършено 
престъпление. 
(3) За получаване на сигнали и съобщения 
по ал. 1 в Службата се поддържа денонощно 
и автоматизирана телефонна линия („горещ 
телефон“).
(4) Когато съобщението или сигналът не 
е от компетентността на Службата, той се 
изпраща по компетентност, като за това пис-
мено се уведомява лицето, което го е подало.
(5) Когато съобщението или сигналът са 
постъпили при служител, изпълняващ зада-
чи в състава на операции или мисии извън 
територията на страната, той ги докладва на 
директора на Службата или на определено от 
него длъжностно лице.
(6) Не се извършват проверки по съобщения 
или сигнали от анонимни източници, освен ако 
в тях се съдържат конкретни данни за факти 
и деяния, сочещи за евентуално извършено 
престъпление.
(7) Редът и организацията на работата по 
постъпили съобщения и сигнали по ал. 1 
се определят със заповед на директора на 
Службата.