Държавен вестник, бр. 80, 2015 г., стр. 3

БРОЙ  80	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
организацията, осъществяваща преследва­
нето, да смята, че чужденецът има такава 
принадлежност.
(3) Субекти, извършващи преследване, 
могат да бъдат:
1. държавата;
2. партии или организации, които кон­
тролират държавата или значителна част от 
нейната територия;
3. недържавни субекти, когато може да бъде 
доказано, че субектите, посочени в т. 1 и 2, 
включително международни организации, не 
могат или не искат да предоставят закрила 
срещу преследване.
(4) Преследване е нарушаване на основните 
права на човека или съвкупност от действия, 
които водят до нарушаване на основните 
права на човека, достатъчно тежки по своето 
естество или повторяемост.
(5) Действията на преследване могат да 
бъдат:
1. физическо или психическо насилие, 
включително сексуално насилие;
2. правни, административни, полицейски 
или съдебни мерки, които са дискримина­
ционни сами по себе си или се прилагат по 
дискриминационен начин;
3. наказателно преследване или наказания, 
които са непропорционални или дискрими­
национни;
4. отказ на съдебна защита, който се из­
разява в непропорционално или дискримина­
ционно наказание;
5. наказателно преследване или наказания 
за отказ да бъде отбита военна служба в случай 
на военни действия, когато военната служба би 
предполагала извършването на престъпление 
или на деяние по чл. 12, ал. 1, т. 1 – 3;
6. действия, насочени срещу лицата по 
причина на техния пол или срещу деца.
(6) Опасенията от преследване може да 
се основават на събития, настъпили, след 
като чужденецът е напуснал държавата си 
по произход, или на дейност, извършена от 
него след отпътуването му, особено ако се 
установи, че тази дейност представлява израз 
или продължение на убежденията или ориен­
тацията, изразявани в държавата по произход, 
освен когато тя е извършена единствено с цел 
чужденецът да получи международна закрила 
по този закон.
(7) Закрилата срещу преследване може да 
бъде предоставена от държавата, партии или 
организации, включително международни ор­
ганизации, които контролират държавата или 
значителна част от нейната територия, при 
условие че същите желаят и могат да предло­
жат ефективна закрила, до която чужденецът 
има достъп и която няма временен характер.
(8) Статут на бежанец може да не се пре­
достави, когато в част от държавата по про­
изход не са налице причини за основателно 
опасение от преследване спрямо чужденеца, 
при което той може сигурно и законно да 
пътува и да получи достъп до тази част на 
държавата, както и може основателно да се 
очаква да се установи там.
(9) За бежанци се смятат и членовете на 
семейството на чужденец с предоставен статут 
на бежанец, доколкото това е съвместимо с 
личния им статус и не са налице обстоятел­
ствата по чл. 12, ал. 1.
(10) Когато чужденец с предоставен статут 
на бежанец сключи брак с друг чужденец, той 
може да получи статут на бежанец само на 
собствено основание.“
§ 11. В чл. 9 ал. 1 – 6 се изменят така:
„(1) Хуманитарен статут се предоставя на 
чужденец, който не отговаря на изискванията 
за предоставяне на статут на бежанец и който 
не може или не желае да получи закрила от 
държавата си по произход, тъй като може да 
бъде изложен на реална опасност от тежки 
посегателства, като:
1. смъртно наказание или екзекуция, или
2. изтезание, нечовешко или унизително 
отнасяне, или наказание, или
3. тежки заплахи срещу живота или лич­
ността на цивилно лице поради безогледно 
насилие в случай на въоръжен международен 
или вътрешен конфликт.
(2) Субекти, извършващи тежки посегател­
ства по ал. 1, могат да бъдат:
1. държавата;
2. партии или организации, които кон­
тролират държавата или значителна част от 
нейната територия;
3. недържавни субекти, ако може да бъде 
доказано, че субектите, посочени в т. 1 и 2, 
включително международни организации, не 
могат или не желаят да предоставят закрила 
срещу тежки посегателства.
(3) Реалната опасност от тежки посегател­
ства може да се основава на събития, настъпи­
ли, след като чужденецът е напуснал държавата 
си по произход, или на дейност, извършена 
от него след отпътуването му, особено ако се 
установи, че тази дейност представлява израз 
или продължение на убежденията или ориен­
тацията, изразявани в държавата по произход, 
освен ако тя е извършена единствено с цел 
чужденецът да получи международна закрила 
по този закон.
(4) Закрилата срещу тежки посегателства 
може да бъде предоставена от държавата, 
партии или организации, включително меж­
дународни организации, които контролират 
държавата или значителна част от нейната 
територия, при условие че те желаят и могат