Държавен вестник, бр. 119, 2002 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  119
§ 25. Член 30 се изменя така:
“Чл. 30. За целите на данъчното облагане
критериите за класификация на лизинговите
договори се определят в съответствие със сче-
товодното законодателство.”
§ 26. Член 31 се изменя така:
“Чл. 31. (1) В случаите, когато под формата
на договор за експлоатационен лизинг се прик-
рива договор за финансов лизинг, сключеният
договор се счита за договор за финансов лизинг.
(2) В случаите, когато под формата на дого-
вор за финансов лизинг се прикрива договор за
експлоатационен лизинг, сключеният договор
се счита за договор за експлоатационен лизинг.”
§ 27. В чл. 32 се правят следните изменения:
1. В ал. 5 думите “по реда на чл. 23, ал. 3,
т. 9” се заменят с “по реда на чл. 23, ал. 3, т. 5”.
2. В ал. 6 думата “извънреден” се заличава, а
думите “по реда на чл. 23, ал. 2, т. 22” се заме-
нят с “по реда на чл. 23, ал. 2, т. 15”.
§ 28. В чл. 34 ал. 4 се изменя така:
“(4) Когато юридическите лица, неперсони-
фицираните дружества и бюджетните предприя-
тия, независимо дали извършват стопанска дей-
ност, както и едноличните търговци, начисляват
на чуждестранни лица и на чуждестранни непер-
сонифицирани дружества доходите, изброени в
чл. 12, ал. 2, 3 и 5, и те не са реализирани чрез
място на стопанска дейност по смисъла на този
закон или определена база по смисъла на § 1, т. 24
от допълнителната разпоредба на Закона за об-
лагане доходите на физическите лица, данъкът,
удържан при източника, е окончателен. Лицата
удържат данъка при източника, когато начисля-
ват посочените доходи. Когато платецът на дохо-
дите е физическо лице, което не е търговец, данъ-
кът се внася от получателя на дохода.”
§ 29. В чл. 36 се правят следните изменения
и допълнения:
1. В ал. 1 след думата “работодателите” се
добавя “и търговските представителства”.
2. В ал. 4 навсякъде в текста след думата
“предприятията” се добавя “и търговските пред-
ставителства”, а думите “публични задължения”
се заменят с “данъчни задължения и задълже-
ния за задължителни осигурителни вноски.”
§ 30. Създава се чл. 36а:
“Чл. 36а. (1) Не се облагат с окончателен
данък разходите в размер до 40 лв. месечно,
предоставени под формата на ваучери за храна
на работници и служители, включително и на
тези по договори за управление, когато са нали-
це едновременно следните условия:
1. месечното брутно възнаграждение на ли-
цето в месеца на предоставяне на ваучерите не
е по-малко от средномесечното брутно възна-
граждение на лицето за предходните 3 месеца;
2. работодателят няма изискуеми и ликвид-
ни данъчни задължения и задължения за задъл-
жителни осигурителни вноски към момента на
предоставяне на ваучерите;
3. ваучерите са предоставени на работодате-
ля от лице, получило разрешение за осъществя-
ване на дейност като оператор от министъра на
финансите въз основа на конкурс;
4. сумите по предоставените ваучери, изпла-
тени от работодателя на оператора, могат да се
използват само за разплащане по банков път с
лицата, сключили договор за обслужване с опе-
ратора или за възстановяване на работодателя,
до размера на номиналната стойност на ваучери-
те, в случаите, когато същите не са използвани;
5. лицата, с които операторът е сключил
договор за обслужване на работниците и слу-
жителите, са регистрирани по Закона за данък
върху добавената стойност;
6. дължимият данък върху добавената стой-
ност по доставките между работодател, опе-
ратор и лицата по т. 5 се превежда задължи-
телно по ДДС-сметка, независимо от разпо-
редбата на чл. 55а от Закона за данък върху
добавената стойност.
(2) Право да осъществява дейност като опе-
ратор има само местно юридическо лице—тър-
говско дружество, получило разрешение от
министъра на финансите, което:
1. има изцяло внесен уставен капитал не по-
малко от 2 млн. лв. към момента на подаване
на документите за разрешение от министъра на
финансите;
2. е регистрирано по Закона за данък върху
добавената стойност;
3. не е в производство по несъстоятелност
или в ликвидация;
4. няма изискуеми и ликвидни данъчни за-
дължения и задължения за задължителни оси-
гурителни вноски;
5. няма влезли в сила наказателни постанов-
ления за нарушаване на данъчното и осигури-
телното законодателство с наложена глоба или
имуществена санкция над 1000 лв.;
6. се представлява от лица, които:
а) не са осъждани за умишлено престъпление
от общ характер, освен ако са реабилитирани;
б) не са били членове на управителен или
контролен орган на дружество, прекратено по-
ради несъстоятелност през последните две го-
дини, предхождащи датата на решението за
откриване на производство по несъстоятелност,
ако са останали неудовлетворени кредитори.
(3) Разрешението се издава въз основа на
конкурс от министъра на финансите и се отне-
ма, когато лицето престане да отговаря на изис-
кванията на ал. 2.
(4) Издаването, отказът за издаване на раз-
решение или отнемането на издаденото разре-
шение се извършва с писмена заповед на ми-
нистъра на финансите.
(5) Отказът за издаване на разрешението и
отнемането му може да се обжалва по реда на
Закона за Върховния административен съд.
(6) Редът за провеждане на конкурса, за из-
даване и отнемане на разрешението, условията
и редът за отпечатване на ваучери, броят на
издаваните ваучери, условията за организира-
нето и контрола върху осъществяването на дей-
ност като оператор се определят с наредба на
министъра на труда и социалната политика и
министъра на финансите.”
§ 31. В чл. 38 ал. 1 се изменя така:
“(1) Загубата се приспада последователно
през следващите 5 данъчни години, а за банки-
те—през следващите 10 години.”