Държавен вестник, бр. 64, 2025 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  64
Съдия Невин Фети към тези аргументи 
излага и следното:
В резултат на направените в чл. 99, ал. 5 от 
Конституцията изменения е променен възпри­
етият модел на служебно правителство, съста­
вено от президента. Инициативата за състава 
на служебното правителство е прехвърлена 
от президента към фигурата на служебния 
министър-председател, в която могат да влязат 
само лица, заемащи точно определени висши 
държавни длъжности. Народното събрание 
запазва своята „жизнеспособност“ независимо 
от изчерпването на всички конституционни 
възможности за образуване на правителство, 
ползващо се с неговото доверие. Това става 
за сметка на изземване на правомощия на 
президента, предоставени му по волята на 
Великото Народно събрание, в което е по­
стигнато съгласие държавният глава да на­
значава служебно правителство, без да бъде 
ограничаван в дискреционната си власт при 
определяне на неговия състав.
Промените в чл. 99, ал. 5 ограничават пре­
зидентските правомощия както по отношение 
на личността на министър-председателя и на 
министрите, така и по отношение на структу­
рата на служебното правителство. Служебният 
министър-председател може да бъде назначен 
само измежду „председателя на Народното 
събрание, управителя или подуправител на 
Българската народна банка, председателя или 
заместник-председател на Сметната палата и 
омбудсмана или негов заместник“. Служебното 
правителство се назначава по предложение 
на кандидата за служебен министър-предсе­
дател. Свеждането на възможните кандидати 
за служебен министър-председател до кръг 
от лица, определени според заемането на 
изчерпателно посочени в чл. 99, ал. 5, изр. 2 
от Конституцията длъжности, създава реди­
ца проблеми. Най-значим от тези проблеми 
несъмнено е възможната хипотеза, при която 
всички лица откажат да бъдат назначени за 
служебен министър-председател или не могат 
да предложат служебно правителство. 
Не по-малко значими са последиците от 
направените конституционни изменения при 
изпълнението на съответните висши държав­
ни длъжности, измежду които може да бъде 
назначен служебният министър-председател. 
Доколкото членовете на Министерския съвет 
не могат да заемат длъжности и да извършват 
дейности, които са несъвместими с положе­
нието на народен представител, сред които 
е и изпълнението на друга държавна служба 
(чл. 113, ал. 1 във връзка с чл. 68, ал. 1 от 
Конституцията), е ясно, че заеманият от лицето 
пост не може да бъде съвместяван с длъжност­
та на министър-председателя. Прекъсването 
на изпълнението на заеманата длъжност при 
назначаване на лицето за служебен минис­
тър-председател обаче не е конституционно 
установено (аналогично например на правило­
то по чл. 68, ал. 2). Явната несъгласуваност на 
чл. 99, ал. 5, изр. 2 с чл. 113 от Конституцията 
създава вътрешни противоречия в Основния 
закон в нарушение на принципа на правовата 
държава. Това наложи „синхронизирането“ да 
бъде направено със Закона за изменение и 
допълнение на Закона за Българската народна 
банка (приет от 49-ото Народно събрание на 
2.04.2024 г. – обн., ДВ, бр. 29 от 2024 г.), с който 
бяха изменени също Законът за Сметната па­
лата и Законът за омбудсмана. Така със закон 
се уреди прекъсването на пълномощията на 
управител или подуправител на Българската 
народна банка, а в чл. 13, ал. 5 от Закона за 
Българската народна банка (обн., ДВ, бр. 13 
от 2024 г.; изм. и доп., бр. 26 от 2025 г.) се 
възприе правилото да подадат оставка, ако са 
изразили изрично съгласие да бъдат назначени 
за служебен министър-председател по реда 
на чл. 99, ал. 5 от Конституцията. Законова 
уредба предвижда прекъсване на правомощи­
ята, респ. пълномощията, на председателя и 
заместник-председател на Сметната палата 
(чл. 16, ал. 4 от Закона за Сметната палата), 
съответно на омбудсмана или заместник-ом­
будсмана (чл. 14, ал. 3 от Закона за омбуд­
смана), за периода, в който са назначени за 
служебен министър-председател, като след 
освобождаването им продължават мандата, 
за който са избрани. Аналогично правило не 
беше прието по отношение на председателя на 
Народното събрание в Правилника за органи­
зацията и дейността на Народното събрание.
Проблем на конституционно равнище 
поражда случаят, в който Основният закон 
вменява определена резервна функция на 
длъжност от кръга по чл. 99, ал. 5, изр. второ. 
Ако председателят на Народното събрание е 
назначен за служебен министър-председател 
и настъпят обстоятелствата по чл. 97, ал. 4 
от Конституцията – предсрочно прекратяване 
на пълномощията на президента и невъзмож­
ност вицепрезидентът да встъпи в длъжност, 
именно председателят на Народното събрание 
ще изпълнява и правомощията на президента. 
Възниква въпросът как ще се приложи кон­
ституционната уредба и в частност как ще се 
съгласуват чл. 99, ал. 5, изр. второ и чл. 97, 
ал. 4 от Основния закон.
Списъкът от длъжности по чл. 99, ал. 5, 
изр. второ, измежду които президентът може 
да назначи служебния министър-председател, 
включва единствено такива, които се избират 
от Народното събрание. Според мотивите към 
проекта на ЗИД на Конституцията, „[п]редла­