Държавен вестник, бр. 53, 2018 г., стр. 62

СТР.  62	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  53
леното време съобразно вида и характеристиките 
на максималнотоковата защита.
3.7.2. Токът Iа, който обезпечава задействане 
на максималнотоковата защита за нормативно 
определеното време, може да бъде определен:
а) по стандартизираните времетокови харак­
теристики за съответния вид максималнотокова 
защита, или
б) да бъде определен чрез коефициента на 
задействане съобразно вида на максималното­
ковата защита, или
в) да бъде взет от нормативен акт или друг 
утвърден по установения ред нормативен документ.
4. Изисквания към тестовата апаратура
4.1. Тестовата апаратура трябва да отговаря на 
общите изисквания, определени в глава четвърта 
на наредбата, както и на специфичните изисква­
ния, дадени в т. 4.2.
4.2. Специфичните изисквания, заимствани 
от европейския стандарт EN 61557-3 „Електро­
безопасност в разпределителни мрежи за ниско 
променливо напрежение до 1000 V и постоянно 
напрежение до 1500 V. Средства за изпитване, 
измерване или контрол на защитни мерки. Част 
3: Импеданс на контура при дефект“ (Electrical 
safety in low voltage distribution systems up to 1000 V 
a.c. and 1500 V d.c. Equipment for testing, measuring 
or monitoring of protective measures – Part 3: Loop 
impedance), са:
а) максималната неопределеност не трябва да 
превишава ±30 %;
б) тестовата апаратура трябва да има индикация 
за това, че съпротивлението на изпитателните 
проводници е компенсирано;
в) по време на измерването не трябва да се 
появява напрежение при допир, превишаващо 
50 V, или въздействието на напрежението трябва 
да продължава не повече от 30 ms;
г) външно напрежение до 120 % от номиналното 
напрежение на мрежата, подадено на тестовата 
апаратура, не трябва да я поврежда или да причи­
нява каквато и да е опасност за оператора; освен 
това стопяем предпазител в тестовата апаратура 
не трябва да се стопява;
д) външно напрежение до 173 % от номинално­
то напрежение на мрежата, подадено на тестовата 
апаратура за измерване в течение на 1 минута, 
не трябва да го поврежда или да предизвиква 
каквато и да е опасност за оператора, обаче 
стопяем предпазител в напреженовата верига на 
тестовата апаратура може да се стопи.
5. Специфични изисквания към маркировката 
на тестовата апаратура
5.1. В допълнение на изискванията към марки­
ровката, определени в глава четвърта на наредбата, 
на тестовата апаратура трябва да са обозначени:
а) диапазонът на импеданса на контура или 
на изчислителния ток на късо съединение, в гра­
ниците на който максималната неопределеност 
няма да превишава ±30 %;
б) номиналното напрежение, за което е пред­
видена тестовата апаратура;
в) номиналната честота на мрежата, за която 
е предвидена тестовата апаратура;
г) фазовият ъгъл на товарното устройство, 
когато този ъгъл е повече от 18°.
5.2. В инструкцията за експлоатация на тесто­
вата апаратура трябва да бъдат посочени данни, 
3.3. Токът на еднофазно късо съединение Ік в 
съответната точка от електрическата уредба се 
определя от напрежението и импеданса на контура 
при дефект – контура „фаза – защитен проводник“ 
или „фаза – проводник PEN“.
3.4. За определяне на импеданса се прилагат 
три метода, както следва:
а) метод И1 – определяне на импеданса чрез 
изчисления;
б) метод И2 – измерване на импеданса с тестова 
апаратура, която го показва;
в) метод И3 – измерване на импеданса с те­
стова апаратура, която автоматично изчислява 
и показва тока на еднофазно късо съединение.
3.5. Определяне на импеданса по метод И1.
3.5.1. Този метод може да се прилага при но­
вопроектирани електрически уредби, както и при 
уредби в експлоатация, за които има достатъчна 
и актуална документация по отношение на токо­
водещите и защитните проводници (материали, 
сечения, дължини).
3.5.2. Импедансът на контура Zs се определя 
чрез изчисление по формулата:
Zs = Zп + Zт/3,
където:
Zп е импедансът на проводниците в контура 
„фаза – защитен проводник“ или „фаза – провод­
ник PEN“;
Zт – импедансът на захранващия трансфор­
матор.
Токът на еднофазно късо съединение Iк се 
изчислява по формулата:
Iк = UL/Zs,
където UL е напрежението между фаза и не­
утрала.
Когато изчисленията показват, че изчисленият 
ток на еднофазно късо съединение превишава 
най-малко с 30 % тока за сработване на макси­
малнотоковата защита, използването на метод 
И1 е достатъчно.
3.6. Измерване на импеданса по метод И2.
3.6.1. За измерване на импеданса по метод И2 
се използва тестова апаратура, която измерва им­
педанса на контура и дава възможност оценката 
за съответствие да се извършва чрез сравняване 
на измерения импеданс с нормативно определен 
импеданс, който обезпечава задействане на мак­
сималнотоковата защита за нормативно опреде­
леното време.
3.6.2. Нормативно определеният импеданс 
съобразно вида и характеристиките на максимал­
нотоковата защита може да бъде взет от норма­
тивен акт или друг утвърден по установения ред 
нормативен документ.
3.7. Измерване на импеданса по метод И3.
3.7.1. За измерване на импеданса по метод И3 
се използва тестова апаратура, която измерва 
импеданса и автоматично изчислява тока на едно­
фазно късо съединение съобразно предварително 
зададена стойност на напрежението – работното, 
номиналното или друга фиксирана стойност. Тес­
товата апаратура дава възможност оценката за 
съответствие да се извършва чрез сравняване на 
измерения ток на еднофазно късо съединение Iк 
с тока Ia, който обезпечава задействане на мак­
сималнотоковата защита за нормативно опреде­