Държавен вестник, бр. 30, 2004 г., стр. 7

Б Р О Й  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
0.4.
Категория на превозното средствоii:
0.5.
Наименование3  и адрес на произ-
водителя:
..............
0.7.
В случай на компоненти и отдел-
ни технически възли, местопо-
ложение и начин на поставяне на
маркировката за одобрение:
..............
0.8.
Име и адрес(-и) на монтажния(-те)
завод(-и)
..............
Раздел II
1.
Допълнителна информация (където
е приложимо):
1.1.
Конфигурация(-и) на вратите за
пътници
..............
1.2.
Метод на отваряне
..............
1.3.
Метод на отваряне на ключалката
..............
2.
Техническа служба, отговаряща
за провеждане на изпитванията:
3.
Дата на протокола от изпитване:
..............
4.
Номер на протокола от изпитване:
..............
5.
Забележки (ако има):
..............
6.
Място:
..............
7.
Дата:
..............
8.
Подпис:
..............
9.
Прилага се номерът на техничес-
кото досие, представено на ИА “АА”,
което може да бъде получено при
поискване.
..............
* Номерацията отговаря на използваната в Директи-
вите на Европейския съюз.
1 Излишното се задрасква.
2   Името, под което производителят представя себе си
при продажба на превозни средства.
3 Името на лицето, което иска одобрението на типа
и е отговорно пред ИА “АА”.
i Ако начинът за идентификация на типа съдържа
знаци, които не са подходящи за описване на превозното
средство, компонента или отделния технически възел,
предмет на настоящия сертификат за типово одобрение,
такива знаци се представят в документацията чрез сим-
вола: “?” (например ABC??123???).
ii Класифицирано съгласно определенията, посочени
в Закона за движението по пътищата и част А на прило-
жение № 1 на Наредба № 60 за одобряване типа на нови
моторни превозни средства и техните ремаркета.
Приложение № 3
към чл. 11, ал. 1
Изисквания, отнасящи се до достъпа и излиза-
нето от вратите на кабината на водача на пре-
возни средства от категория N2 с максимална
маса, надвишаваща 7,5 t, и от категория N3
1. Стъпала за достъп до кабината на водача (виж
фигурата)
r    Средна ос на влизане на пода
По посока на зрителното поле Z
Фигура. Стъпала за достъп до кабината на водача
1.1. Разстоянието (А) от нивото на пътната повърх-
ност до горната повърхност на най-ниското стъпало, из-
мерено, когато ПС е в работно състояние върху хоризон-
тална и гладка повърхност, не трябва да надвишава 600 mm.
1.1.1. За ПС с повишена проходимост това разстоя-
ние не трябва да надвишава 700 mm.
1.2. Разстоянието (В) между горните повърхности
на стъпалата не трябва да надвишава 400 mm.
1.2.1. Вертикалното разстояние между две последо-
вателни стъпала не трябва да варира с повече от 50 mm.
1.2.2. За ПС с повишена проходимост разстоянието
по т. 1.2.1 може да се бъде до 100 mm.
1.3. Допълнително трябва да бъдат спазени следни-
те минимални геометрични размери:
дълбочина на стъпалото (D):
80 mm
клиренс на стъпалото (E) (включва се
и дълбочината на стъпалото):
150 mm
широчина на стъпалото (F):
300 mm
широчина на най-ниското стъпало (G):
200 mm
височина на стъпалото (S):
120 mm
напречно изместване между стъпалата (H):
0 mm
надлъжно покриване (J) между две
последователни стъпала с еднаква ширина
или между най-високото стъпало и пода
на кабината:
200 mm
1.3.1. За ПС с повишена проходимост стойността
(F) може да бъде намалена до 200 mm.
1.4. Най-ниското стъпало може да бъде конструира-
но като подвижно, ако това е необходимо за удовлетво-
ряване на специфични конструктивни или експлоата-
ционни изисквания, както и в случаи на ПС с повишена
проходимост. В такива случаи дълбочината на подвиж-
ното стъпало (R) да бъде не по-малка от 20 mm.
1.4.1. Не се разрешават подвижни стъпала с кръгло
напречно сечение.
1.5. Разположението на най-горното стъпало да се
открива лесно при слизане от кабината на водача.
1.6. Горната повърхност на стъпалата да не бъде
хлъзгава. В допълнение на това стъпалата, които са
изложени на атмосферните влияния и прах по време на
пътуване,  да имат достатъчна повърхност за оттичане.
2. Достъп до ръкохватки в кабината на водача (виж
фигурата).
2.1. За достъп до кабината на водача да се предвидят
една или повече дръжки до вратата, ръкохватки или
други устройства за хващане.
2.1.1. Дръжките до вратата, ръкохватките или дру-
гите устройства за хващане да бъдат разположени по
такъв начин, че да могат да бъдат лесно хващани и да
не пречат на достъпа.
2.1.2. Допуска се максимално прекъсване от 100 mm
в зоната на хващане на дръжките до вратата, ръкохват-
ките или еквивалентните устройства за хващане (на-
пример за междинно фиксиране).
2.1.3. В случай на достъп с повече от две стъпала
дръжките до вратата, ръкохватките или еквивалентни-
те устройства за хващане да бъдат разположени така,
че човек да може да се подпира в три точки (с две ръце
и един крак или с два крака и една ръка).
2.1.4. Освен в случай на стълба конструкцията и
разположението на дръжките до вратата, ръкохватки-
те и еквивалентните устройства за хващане да бъдат
такива, че да съдействат на операторите да слизат с
лице, обърнато към кабината.
2.1.5. Кормилото може да се счита за ръкохватка.
2.2. Височината (N) на долния ръб на поне една
дръжка до вратата, ръкохватка или еквивалентно уст-
ройство за хващане, измерена от нивото на пътната
повърхност за ПС в движение върху хоризонтална и
гладка повърхност, не трябва да надвишава 1850 mm.
2.2.1. За ПС с повишена проходимост това разстоя-
ние (N) може да бъде увеличено до 1950 mm.
2.2.2. Ако подът на кабината на водача има височи-
на от пътната повърхност, по-голяма от “N”, тази висо-
чина се приема за “N”.
2.2.3. В допълнение минималното разстояние “Р” на
горния край на дръжката (дръжките) до вратата, ръкох-
ватките или еквивалентните устройства за хващане от
най-горното стъпало (пода на кабината на водача) да бъде: