Държавен вестник, бр. 83, 2021 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
 
74 
Контролиранията на интерференцията, упоменати в точки 9.1 и 9.2 се извършват преди 
пускането в експлоатация на анализатор и впоследствие след основни технически обслужвания, 
и при всички случаи, най-малко един път в годината. 
9.1 Контрол на интерференцията на анализатора на CO  
Водата и CO2 могат да повлияят на работата на анализатора на CO. Поради това, 
калибриращ газ с концентрация от 80 % до 100 % от пълния капацитет на максималния 
диапазон, използван по време на изпитванията, се пречиства чрез преминаване през вода при 
стайна температура, като показанията на анализатора се записват. Стойността на тези 
показания не трябва да надвишава 1% от пълната скала за диапазоните, които са равни или 
надвишават 300 ppm, нито да надвишава 3 ppm за диапазоните, които са по-ниски от 300 ppm. 
9.2 Контрол на редуциращия ефект при интерференция на анализатора на NOx 
Двата газа, имащи отношение към анализаторите CLD (и HCLD) са CO2 и водната пара. 
Степените на редуциращия ефект на тези газове са пропорционални на техните концентрации и 
това налага да се прибягва до изпитвания за определяне на редуциращия ефект при очакваните 
максимални концентрации по време на изпитванията. 
9.2.1 Контрол на редуциращия ефект при интерференция на анализатора на CO2 
9.2.1.1 През анализатора NDIR се пропуска газ за регулиране на чувствителността към 
CO2 с концентрация от 80 % до 100 % от пълния капацитет на максималния диапазон, който се 
използва при изпитването, и се записва измерената стойност на CO2 (A). След това газът се 
разрежда до около 50 % с газ за калибриране NO и се пропуска през NDIR и през (H)CLD, след 
което се записват измерените стойности на CO2 и на NO (съответно В и С). Пропускането на 
CO2 се прекъсва, за да може единствено газта за регулиране на чувствителността към NO да 
преминава през анализатора (H)CLD, след което се записва измерената стойност за NO (D).  
9.2.1.2 Редуциращият ефект от интерференцията, се определя както следва:: 
 
където: 
A = неразредената концентрация на СО2, измерена с NDIR в обемни проценти; 
 B = разредената концентрация на CO2, измерена с NDIR в обемни проценти; 
C = разредената концентрация на NO, измерена с (H)CLD в ppm; и 
D = неразредената концентрация на NO, измерена с (H)CLD в ppm. 
9.2.1.3 Могат да се прилагат и други еквивалентни методи за разреждане и 
количествено определяне на стойностите на газа за регулиране на чувствителността към CO2 и 
към NO, като например динамичния метод чрез смесване/дозиране. 
9.2.2 Контрол на редуциращия ефект при интерференция с водата 
9.2.2.1 Тази проверка се прилага единствено при измерванията на концентрацията на 
газовете, в които има наличие на кондензируеми фракции. При изчисляването на редуциращия 
ефект от интерференцията с водата трябва да се взема предвид разреждането на газта за 
регулиране на чувствителността към NO във водната пара, както и съпоставянето на 
концентрацията на водната пара в сместа по отношение на очакваната по време на изпитването.  
 
75 
9.2.2.2. Газ за регулиране на чувствителността към NO с концентрация от 80 % до 100 % 
от пълния капацитет на нормално използвания диапазон, се пропуска през анализатора (H)CLD 
и измерената стойност за NO се записва като D. След това той трябва да се пречисти чрез 
преминаване през вода с  температура 25 ° C ± 5 ° C и да премине през HCLD и стойността на 
NO се записва като C. Температурата на водата се определя и записва като стойност F. 
Налягане на парите на насищане на сместа, което съответства на температурата (F) 
напромивната водат, се определя и записва като стойност G. Концентрацията на водната пара (в 
%) в сместа се изчислява както следва: 
 
Очакваната концентрация на разредения (във  водна пара) калибриращ газ NO се 
изчислява както следва: 
 
За отработените газове на дизеловия двигател се изчислява очакваната стойност на 
максималната концентрация на отработената вода (в %) по време на изпитването, при 
допускане на съотношение H/C на горивен атом 1,8/1, от максималната концентрация А на CO2 
в отработените газове, както следва: 
 
и Hm се записва. 
9.2.2.3 Водното охлаждане се изчислява, както следва:: 
 
където: 
De = разредената предвидена концентрация на NO в ppm  
C = разредената концентрация на NO в ppm  
Hm = максимална концентрация на водната пара в % 
 H = реалната концентрация на водната пара в % 
 
Забележка: Необходимо е NO газа за калибриране да съдържа минимална 
концентрация на NO2 за целите на тази проверка, тъй като не е взета под внимание абсорбцията 
на NO2 във водата при изчисляването на водното охлаждане . 
9.2.3 Максимално допустимо охлаждане 
Максимално допустимото охлаждане трябва да бъде; 
.1  гасене на CO2 9.2.1: 2% от пълния капацитет. 
.2 водното , охлаждане съгласно  9.2.2: 3% от пълния капацитет. 
9.3 Интерференцията на О2- анализатор