Държавен вестник, бр. 48, 2007 г., стр. 29

Б Р О Й  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
те на неговото решение № 15 от 31.05.2001 г. по
к.д. № 3 от 2001 г.: “Осъществяването (на дей-
ност по стопанисването на дивеча) обаче не е
предоставено на собствениците, а на лицата,
изброени в чл. 34 ЗЛОД... От тях се упражняват
права (по чл. 46, ал. 4, чл. 68, ал. 4 ЗЛОД) и се
изпълняват задължения (по чл. 37, чл. 68, ал. 3,
чл. 78 ЗЛОД), което е свързано с ползване на
горските площи за преминаване, престой, из-
граждане на ловностопански съоръжения и дру-
ги дейности, обхващащи се от стопанисването
на дивеча.” Към изброяването на правата, нап-
равено от Конституционния съд, може да се
добави и правото да администрират ползване-
то на дивеча и неговата охрана (чл. 50, чл. 59,
чл. 67, ал. 2 и 6, и т. н.).
Изменението на границите на ловностопан-
ския район, което води до намаляване на него-
вата площ, негативно засяга сдружението и
членуващите в него ловци. Защитата в тези
случаи може да се осъществи единствено чрез
оспорване на заповедта на министъра на земе-
делието и горите. Защото в договора за стопа-
нисване и ползване на дивеча ловностопанс-
кият район е определен (индивидуализиран)
единствено чрез неговото наименование. На-
маляването на неговата площ не се отразява в
наименованието, поради което договорът си
остава сключен за ловностопанския район с
това наименование. Намаляването на площта
е отразено единствено в заповедта на минис-
търа по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД и затова единствени-
ят начин за защита срещу него е оспорването
на тази заповед.
За илюстрация ще посоча заповед № РД 49-
117 от 18.07.2003 г., с която е изменена запо-
вед № РД 46-1545 от 22.08.2001 г. в частта за
границите на ловностопански райони “Рогоз-
че”, “Нановица” и “Равен” (приложения по
адм.д. № 8286 от 2003 г.).
Със заповед № РД 46-1545 от 22.08.2001 г.
ловностопански район “Рогозче” е определен с
обща площ 9920,7 ха, от които 6330,4 ха държа-
вен горски фонд (ДГФ). След изменението на
границите му, направено със заповед № РД 49-
117 от 18.07.2003 г., общата площ на този лов-
ностопански район става 7025, 25 ха, от които
4315,7 ха ДГФ, или ловната площ е намалена с
2895,45 ха, от които 2014,7 ха. Намалени, макар
и с по-малко хектари, са и площите на остана-
лите два ловностопански района—“Нановица”
и “Равен”. Намалението на ловната площ се
дължи на обстоятелството, че е образуван нов
ловностопански район—“Припек”, с обща площ
2956,25 ха, от които 2070,5 ха ДГФ (сравни на-
малението на общата площ и на площта от ДГФ
при ловностопански район “Рогозче”), т. е. на-
малението на площта на ловностопански ра-
йон “Рогозче” се дължи на извършено разделя-
не на този район. А според чл. 3а, ал. 2 ППЗЛОД
предложенията за разделяне на ловностопанс-
ките райони се представят от ловното сдруже-
ние, придружени с протокол от общото събра-
ние на ловната дружина, стопанисваща дивеча,
в който протокол да се съдържа решение за
разделяне на района, взето с обикновено мно-
зинство от членовете на дружината. По делото
такъв протокол не е представен. Нещо пове-
че—не е взето дори мнението на ловната дру-
жина, стопанисваща дивеча в район “Рогозче”.
Такива данни се съдържат и в другите дела по
цитираните в предложението за тълкувателно
постановление съдебни решения. При тяхното
наличие за мен е необясним изводът, че липсва
правен интерес от съдебното оспорване на запо-
ведта по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД, с която се намалява,
в т. ч. и когато се разделя, площта на ловносто-
панските райони. Определено считам, че разре-
шаването на спорните въпроси от консултатив-
ния орган съвет по лова (чл. 3, ал. 2, т. 1
ППЗЛОД) е недопустимо, защото противоречи
на Конституцията, а по отношение на българс-
ките граждани с право на лов—и на чл. 6.1 от
Европейската конвенция за защита на правата
на човека и основните свободи, който изисква да
бъде осигурен достъп до независим и безпри-
страстен съд на всяко лице, когато се определят
негови граждански права и задължения.
II. Заповедта по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД не е инди-
видуален административен акт, защото тя е общ
административен акт. Аргументите ми за това
определение на заповедта са основани на обс-
тоятелството, че с нея на определена земна
площ се дава статут на ловностопански район.
Административните актове, с които се дава
статут на определена територия, са общи ад-
министративни актове (напр. общи и подроб-
ни устройствени планове, заповеди за обявя-
ване на защитени територии и т. н.). Поради
това и последващият акт, с който се изменя
границата на тази територия, също представ-
лява общ административен акт.
Но дори тази заповед да бъде определена като
вътрешнослужебен административен акт, как-
то се приема с постановлението, не споделям
извода, че с нея не се засягат права, свободи и
законни интереси на граждани и юридически
лица. По-горе изложих съображения защо счи-
там, че с тази заповед се засягат по смисъла на
чл. 120, ал. 2 от Конституцията ловците, члену-
ващи в съответната стопанисваща ловна дру-
жина, респ. защо се засяга ловното сдружение
като юридическо лице с нестопанска цел, осо-
бено в хипотезата на заповед, с която се нама-
лява площта на ловностопанските райони. Сега
само ще добавя, че ми се струва малко вероятно
да бъде успешно проведен иск за вреди, възник-
нали от лишаването на ловната дружина и чле-
нуващите в нея ловци от стопанисването и пол-
зването на дивеча върху пълния размер на дого-
ворената ловна площ. Защото считам за успеш-
но (основателно) възражението, че е налице
обективна причина за намаляването на ловна-
та площ (заповед по чл. 7, ал. 6 ЗЛОД).