Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 120

С Т Р .  120
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  1
Приложение № 9
към чл. 31, ал. 1
Системи за анализ и вземане на проби
1. Определяне на емисиите замърсяващи газове
1.1. Въведение
Точка 1.2 и фиг. 6 и 7 съдържат подробни описа-
ния на препоръчителните системи за взимане на
проби и анализ. Тъй като различни конфигурации
могат да достигнат до еквивалентни резултати, не
се изисква точно съответствие с фиг. 6 и 7. Допъл-
нителни компоненти (например измервателни уре-
ди, клапани, електромагнитни клапани, помпи или
прекъсвачи) могат да послужат за получаване на
допълнителна информация и за координиране на
функциите на компонентите на системата. Други
компоненти, които не са необходими за осигурява-
не на точността на някои системи, могат да бъдат
изключени, когато това се основава на възприета-
та технология.
Фиг. 6. Схема на система за анализ на CO, CO2, NOx и HC
(само за изпитване ESC) в неразредените отработили
газове
1.2. Описание на системата за анализ
Системата за анализ за определяне на емисиите
на газовете в неразредените (фиг. 6, само за изпит-
ване ESC)  или разредените отработили газове
(фиг. 7, изпитвания ETC и ESC) е описана на осно-
вата на използваните:
—анализатор HFID за измерване на въглево-
дороди;
—анализатор NDIR за измерване на въглерод-
ния оксид и въглеродния диоксид;
—анализатор HCLD или друг еквивалентен дат-
чик за измерване на азотни оксиди.
Пробата от всички компоненти може да бъде
взета с помощта на една или две сонди, разположе-
ни в непосредствена близост и разделени вътреш-
но, след което вътре тя се разпределя на два раз-
лични анализатора. Вземат се мерки в нито една
точка на системата за анализ да не се появява кон-
дензация в компонентите на отработилите газове
(включително вода и сярна киселина).
Фиг. 7. Схема на система за анализ на CO, CO2, NOx и
HC, чрез изпитване  ETC, по избор изпитване ESC, в
разредените отработили газове
1.2.1. Компоненти от фиг. 6 и 7
Изпускателна тръба—EP
Сонда за взимане на проби от неразредени от-
работили газове (фиг. 6)—SP1
Препоръчва се използването на права сонда от
неръждаема стомана с няколко отвора и затворен
край. Вътрешният диаметър не е по-голям от вът-
решния диаметър на тръбопроводите за вземане
на проби. Дебелината на стените не превишава
1 mm, с най-малко три отвора, разположени в три
различни радиални равнини и с размери, осигуря-
ващи приблизително еднакъв дебит. Сондата да
навлиза най-малко 80 % в изпускателния тръбоп-
ровод. Могат да се използват една или две сонди за
вземане на проби.
Сонда за вземане на проби от HC в разредени
отработили газове (фиг. 7)—SP2
Сондата:
—се определя като първи участък от 254 до 762
mm от подгрявания тръбопровод за вземане на про-
би HSL1;
—има вътрешен диаметър не по-малък от 5 mm;
—поставя се в канала за разреждане DT (виж
т. 2.3, фиг. 19) на място, където се смесват възду-
хът за разреждане и отработилите газове (напр. на
разстояние около 10 пъти диаметъра на канала за
разреждане от мястото, където отработилите газо-
ве постъпват в канала за разреждане);
—е на достатъчно (радиално) разстояние от дру-
гите сонди и стените на тунела, за да се избегне
влиянието на всякакви потоци или завихряния;
—се подгрява така, че температурата на газо-
вия поток на изхода от сондата да се повиши до 463
± 10 K (190  ± 10 °C).
Сонда за вземане на проби от СО, СО2 и NOx в
разредените отработили газове (само фиг. 7)—SP3
Сондата:
—се разполага в същата равнина, както сонда-
та SP2;
—е  на достатъчно (радиално) разстояние от дру-
гите сонди и от стените на тунела, за да се избегне
влиянието на всякакви потоци или завихряния;
—е термоизолирана и се подгрява по цялата
дължина до температура не по-ниска от 328 K
(55 °C), за да се избегне кондензацията на вода.
Подгряван тръбопровод за взимане на проби—
HSL1