Държавен вестник, бр. 118, 2002 г., стр. 45

Б Р О Й  118
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  45
на частна охранителна дейност. Едно от усло-
вията за издаване на разрешение, респективно
за отнемането му, е притежаването на психоло-
гическа пригодност за осъществяването на ох-
ранителна дейност според заключение на спе-
циализиран за целта институт.
Законодателят в чл. 81б, ал. 2, т. 5 ЗМВР е
употребил израза “специализиран за целта ин-
ститут”. В Българския тълковен речник на из-
дателство “Наука и изкуство”, София, 2001 г.,
четвърто допълнено и преработено издание,
на стр. 328 понятието “институт” е определено
като: 1. “Специализирано висше или полувис-
ше учебно заведение за подготовка на специа-
листи в определена област”; 2. “Академично
учреждение за научни изследвания в опреде-
лена област”. В речника на чуждите думи в
българския език на издателство “Наука и из-
куство”, София, 2000 г., пето допълнено и ос-
новно преработено издание, на стр. 306 поня-
тието “институт” е определено като: 1. “Наз-
вание на висши и полувисши учебни заведения
или научни учреждения”; 2. “Установен със за-
кон обществен ред или орган”. От тези тълку-
вания на понятието “институт” е видно, че то
е специализирано научно учреждение за под-
готовка на специалисти или за научни изслед-
вания в дадена област. Касае се до специали-
зирано научно звено, което въз основа на науч-
ни изследвания в определена област—в случая
психологията като наука за човешката психи-
ка и особеностите на характера и поведението
на отделната личност, дава заключение за
възможността за извършването на специфич-
на дейност. С чл. 1, ал. 2 от ПМС № 25 от 1998 г.
за създаването на Института по психология при
МВР последният е определен като национален
център за извършване на психологически из-
следвания, психологически подбор, психоло-
гически експертизи и обучение на кадри в сис-
темата на МВР и е със статут на научноизсле-
дователски и научно-приложен институт. С
чл. 2 от Правилника за дейността на Институ-
та по психология, утвърден от министъра на
вътрешните работи на 9.XI.2001 г., Институ-
тът по психология—МВР, е определен като на-
ционален център, развиващ психологичната
наука, извършващ емпирични изследвания,
психологични експертизи, осъществяващ дей-
ност по психологичния подбор и психологич-
ните аспекти за оценка и атестиране на лич-
ния състав на министерството, извършващ спе-
циализирано обучение и психологично консул-
тиране и разработващ методи и стандарти за
психологичната практика.
При тези обстоятелства следва изводът, че
правото да извършва изследвания за психоло-
гическата пригодност на субекти за извършва-
не на частна охранителна дейност принадлежи
само на Института по психология—МВР, като
институт” е родово понятие, а по същество ак-
центът е върху специализиран орган, притежа-
ващ особена компетентност, при която с из-
ползването на подходящи научни подходи и ме-
тодики и при участието на квалифицирани спе-
циалисти може по достатъчно надежден на-
чин да се установи психологическата пригод-
ност на кандидата за частна охранителна дей-
ност. Освен това с въвеждането на повече спе-
циализирани звена за установяване психоло-
гическата пригодност за осъществяване на ох-
ранителна дейност, в съответствие с Консти-
туцията на Република България и Закона за
защита на конкуренцията, се преодолява фак-
тически установеният монопол на Института
по психология при МВР.
Жалбата е основателна.
Наредбата е обнародвана в ДВ, бр. 51 от
2000 г. В първоначалната редакция на § 4 от
ПЗР на същата е предвидено, че “Директорът
на Института по психология—МВР, определя
реда и организира изследването на психологи-
ческата пригодност за извършване на охрани-
телна дейност.”
В ДВ, бр. 30 от 2001 г., е обнародвано изме-
нение и допълнение на наредбата. С § 9 е изме-
нен § 4 от ПЗР, като правото да извършват из-
следвания за психологическата пригодност за
извършване на частна охранителна дейност
освен на Института по психология—МВР, е пре-
доставено и на психолозите към областните
(градските) диспансери за психични заболява-
ния или други психиатрични лечебни заведе-
ния, както и от специализирани агенции за пси-
хологичен подбор.
Разпоредбата на § 4 ПЗР на Наредба № I-79
от 2000 г. в частта, с която правото да се извър-
шват изследвания за психологическа пригод-
ност за извършване на частна охранителна дей-
ност извън Института по психология—МВР, е
предоставено и на психолозите към областните
(градските) диспансери за психични заболява-
ния или други психиатрични лечебни заведе-
ния, както и от специализирани агенции за пси-
хологичен подбор, е незаконосъобразна.
Наредба № I-79 от 2000 г. за условията и реда
за извършване на частна охранителна дейност
е издадена от министъра на вътрешните рабо-
ти въз основа законовата делегация на чл. 81б,
ал. 6 ЗМВР, съгласно която условията и редът
за извършване на частна охранителна дейност
се определят с наредба на министъра на вът-
решните работи. С тази разпоредба е опреде-
лена и законовата рамка за извършването на
тези изследвания.
В чл. 81б ЗМВР са регламентирани изисква-
нията, на които търговците по ТЗ—еднолични-
те търговци и търговските дружества, както и
непосредствено осъществяващите дейност по
охрана (охранител), следва да отговарят за из-
даването на разрешения при осъществяването