Държавен вестник, бр. 110, 2024 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  110
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 16
от 19 декември 2024 г.
по конституционно дело № 41 от 2024 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова, членове: Надежда 
Джелепова, Атанас Семов, Красимир Влахов, 
Янаки Стоилов, Соня Янкулова, Борислав Бе­
лазелков, Десислава Атанасова, Галина Тонева, 
Сашо Пенов, Невин Фети, при участието на 
секретар-протоколиста Мариана Малканова 
разгледа в закрито заседание на 19.12.2024 г. 
конституционно дело № 41/2024 г., докладвано 
от съдия Десислава Атанасова.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията на Република България във 
фазата по допустимост на искането по реда 
на чл. 19, ал. 1 от Закона за Конституционен 
съд (ЗКС).
Делото е образувано на 28.11.2024 г. по ис­
кане на 68 народни представители от 51-вото 
Народно събрание за даване на задължително 
тълкуване на разпоредбата на чл. 130, ал. 4 
във връзка с чл. 1, ал. 1 и 2, чл. 4, ал. 1, чл. 8, 
чл. 117, ал. 2 от Конституцията и на § 23 от 
преходните и заключителните разпоредби на 
Закона за изменение и допълнение на Консти­
туцията на Република България (ДВ, бр. 106 
от 2023 г.) (ПЗР на ЗИД на Конституцията) с 
оглед на отговор на следните въпроси: „Когато 
мандатът на членовете на Висшия съдебен 
съвет е изтекъл, същият продължава ли да 
изпълнява конституционните си правомощия 
в пълнота? Допустимо ли е ограничаване на 
същите със закон или друг акт на Народното 
събрание? Прилага ли се § 23 от преходните 
и заключителните разпоредби на Закона за 
изменение и допълнение на Конституцията 
на Република България – обн., ДВ, бр. 106 от 
2023 г.; изм., бр. 66 от 2024 г. след Решение 
№ 13 от 2024 г. на Конституционния съд на 
Република България?“.
Според вносителя упражняването на тъл­
кувателното правомощие по чл. 149, ал. 1, 
т. 1 от Конституцията би допринесло за 
„постигането на необходимата еднозначност 
в разбирането и интерпретацията на норми­
те на Основния закон, от една страна, а от 
друга – законосъобразното упражняване на 
функциите на публичните органи, в т.ч. и на 
законодателния орган – Народното събрание, 
и предотвратяване използването на санкцион­
ните правомощия на Конституционния съд 
в частта за обявяване на закон или акт на 
Народното събрание за противоконституцио­
нен“. В искането е посочено, че „изясняването 
на значението на цитираните норми би било 
от съществено значение за начина, по който 
Народното събрание осъществява конститу­
ционните си правомощия в контекста на: 1) 
изтекъл мандат на изборни членове на орган 
на съдебната власт; 2) приемане на актове на 
Народното събрание при позоваване на норми 
(§ 23 КРБ), които препращат към обявени за 
противоконституционни норми (Решение № 13 
от 26.07.2024 г. по к. д. № 1/2024 г.); и 3) по 
искане за тълкуване на посочените конститу­
ционни разпоредби Конституционният съд не 
е имал повод изрично да се произнесе както 
с нарочно решение, така и с определение по 
допустимост (арг. чл. 21, ал. 6 от Закона за 
Конституционния съд)“.
Вносителят счита, че „евентуалното въз­
приемане на тезата, че при изтекъл мандат 
на членове на Висшия съдебен съвет същият 
не може да изпълнява конституционните си 
правомощия в пълнота, би представлявало 
злоупотреба с право, противоречие с прин­
ципа на правовата държава и възможност 
законодателната власт (Народното събрание) 
да черпи права от собственото си противо­
правно поведение (бездействието, състоящо 
се в неизбирането на съответната квота във 
ВСС). Нещо повече – подобен извод би озна­
чавал, че се поставят под съмнение и би била 
възможна евентуална ревизия по отношение 
и на всички приети от Висшия съдебен съвет 
актове от 3 октомври 2022 г. насам – датата, 
на която е изтекъл мандатът на членовете 
на ВСС, избрани от Народното събрание. 
Тези актове биха могли да бъдат атакувани 
като нищожни, поради това, че са приети от 
членове с изтекъл мандат“.
Изложени са и аргументи в полза на пре­
вантивната функция на тълкуването с оглед на 
заявени „намерения в рамките на действащото 
51-во Народно събрание да се упражни зако­
нодателна инициатива за пряко ограничаване 
на конституционни правомощия на органа 
на съдебната власт“. Изтъква се, че е налице 
„неяснота относно обхвата на приложение на 
§ 23 ПЗР към ЗИД КРБ“, тъй като нормата 
препраща към разпоредби, обявени от Съда 
за противоконституционни. 
Конституционният съд, за да се произне­
се по допустимостта на искането, съобрази 
следното:
Искането е направено от субект на ини­
циатива съгласно чл. 150, ал. 1 от Конститу­
цията – 68 народни представители от 51-вото 
Народно събрание.
Предмет на искането е даване на за­
дължително тълкуване на конституционни 
разпоредби – на чл. 130, ал. 4 във връзка с 
чл. 1, ал. 1 и 2, чл. 4, ал. 1, чл. 8 и чл. 117, 
ал. 2 на Конституцията и на § 23 ПЗР на ЗИД 
на Конституцията в контекста на конкретно 
поставени въпроси, което е в компетентността