Държавен вестник, бр. 34, 2015 г., стр. 80

СТР.  80	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  34
при наличие на медицинско предписание от 
лекар специалист до 1.01.2007 г. Заключи-
телната разпоредба на практика продължава 
действието на чл. 29 от Правилника за при-
лагане на ЗИХУ в редакцията му от 2004 г., 
в това число и обнародваната в ДВ, бр. 54 
от 2006 г., която изисква за предоставяне на 
месечна добавка за диетично хранене и ле-
карствени продукти и наличие на медицинско 
предписание от лекар специалист.
С ал. 2 на § 4 се отлага влизането в сила 
на § 2 ЗИДЗИХУ, но единствено по отноше-
ние на чл. 42ж. Анализът на заключителната 
разпоредба налага правен извод, че само в 
периода от влизане в сила на изменителния 
закон до 1.01.2007 г. месечната добавка за 
диетично хранене и лекарствени продукти 
се предоставя при наличие на допълнително 
условие, каквото е медицинското предписа-
ние от лекар специалист. Това допълнително 
условие не е фиксирано в разпоредбата на 
чл. 42ж. Поради това с влизането є в сила от 
1.01.2007 г. то отпада. Министерският съвет 
е изменил съответно на законовата разпо-
редба и разпоредбата на чл. 29 ППЗИХУ с 
бр. 1 на ДВ от 2007 г. В нея вече е фиксиран 
само размерът на добавката – 15 на сто от 
гарантирания минимален доход. Отпаднало 
е и в правилника изискването за наличие на 
медицинско предписание от лекар специалист.
Наредба № 35 от 2006 г. е издадена от 
двамата компетентни министри в изпълне-
ние на законовата делегация по чл. 42ж и е 
обнародвана в ДВ, бр. 4 от 16.01.2007 г. В § 6 
от преходните и заключителните разпоредби 
є е придадена обратна сила, тъй като е опре-
делено, че тя влиза в сила от 1.01.2007 г. Така 
тя влиза в сила едновременно с влизането в 
сила на § 2 относно чл. 42ж ЗИХУ. По този 
начин в подзаконовия нормативен акт не е 
законово допустимо дори въвеждането на 
предвиденото в § 4, ал. 1 от допълнителната 
разпоредба на ЗИДЗИХУ условие за задъл-
жително наличие на медицинско предписа-
ние от лекар специалист, тъй като неговото 
действие е отпаднало на 1.01.2007 г. В чл. 2 от 
наредбата, в пълно съответствие със закона, 
е прието, че месечната добавка, предназна-
чена за допълване на собствените доходи и 
за покриване на допълнителните разходи за 
диетично хранене и лекарствени продукти, се 
отпуска на двете категории правоимащи лица, 
определени в чл. 42ж от закона: лицата със 71 
и над 71 на сто намалена работоспособност 
и децата с намалена възможност за социална 
адаптация. При това в § 1 от допълнителна-
та разпоредба на подзаконовия нормативен 
акт в т. 1, 2 и 3 са дефинирани понятията 
„диетично хранене“; „лекарствен продукт“ и 
„месечна добавка“. В пълно съответствие и с 
правилника за прилагане на закона е извър-
шена препратка в чл. 3, ал. 1 от наредбата за 
размера на месечната добавка – 15 на сто от 
гарантирания минимален доход.
В чл. 5 от наредбата вече са детайлизира-
ни условията за предоставяне на месечната 
добавка. Съдържанието на т. 1 от нормата 
повтаря правилата на чл. 42ж от закона. А 
именно: лицето да е с трайно увреждане. 
Уточнено е, че трайното увреждане следва да 
е признато по установения ред в Наредбата 
за медицинската експертиза на работоспо-
собността. Задължително е наличието на 71 
и над 71 на сто намалена работоспособност 
по отношение на първата категория адресати 
на коментирания вид месечна добавка. А за 
децата адресати – трябва да съществува на-
малена възможност за социална адаптация. 
Изведнъж обаче в т. 2 на чл. 5 от наредбата се 
поставят допълнителни условия – адресатите 
на разпоредбата да са с хронично заболяване, 
за което имат издадена „рецептурна книжка на 
хронично болния“, и Националната здравно­
осигурителна каса (НЗОК) частично да запла-
ща цената на лекарствения продукт. Подобни 
материалноправни изисквания за отпускане 
на месечната добавка за диетично хранене и 
лекарствени продукти не са разписани нито в 
ЗИХУ, нито в правилника за прилагането му 
в нито един момент от съществуването им. 
Силно ограничаващи кръга на лицата, имащи 
регламентираното в закона право на месечна 
добавка за диетично хранене и лекарствени 
продукти, правилата на чл. 5, т. 2 от наредбата 
противоречат изцяло на чл. 42ж ЗИХУ и са 
материално незаконосъобразни. Противоречи-
ето е ясно отчетено от съда при прилагане на 
правилата на наредбата и закона и е довело до 
отмяна на индивидуалните административни 
актове, издадени при прилагането на наредба-
та. В този смисъл са решенията по адм. дело 
№ 7742 от 2008 г.; адм. дело № 8757 от 2007 г.; 
адм. дело № 6227 от 2007 г.; адм. дело № 2116 от 
2008 г.; адм. дело № 1780 от 2008 г.; адм. дело 
№ 6227 от 2007 г. и др. на шесто отделение на 
Върховния административен съд. Установеното 
в настоящото производство противоречие на 
чл. 5, т. 2 от наредбата с материалния закон 
съставлява отменително основание по смисъла 
на чл. 146, т. 4 АПК.
Наред с това оспорената разпоредба от 
наредбата е създадена, след като законода-
телят със заключителната разпоредба на § 4 
ИЗДЗИХУ е изключил след 1.01.2007 г. същест-
вувалото изискване за наличие на медицинско 
предписание от лекар специалист. Дори тази 
изцяло отпаднала след 1.01.2007 г. задължител-
на предпоставка има по-малко ограничаващ 
характер в сравнение с инкорпорираните в 
т. 2 на чл. 5 не едно, а цели три допълнителни 
условия, и то в хипотезата на императивност и 
кумулативност: Първото е лицето да е с хро-
нично заболяване. Второто е да има издадена 
„рецептурна книжка на хронично болния“.