Държавен вестник, бр. 50, 2025 г., стр. 42

СТР.  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  50
са „Намалява ли се времето на упражняване 
на правомощията на държавен орган спрямо 
определения в закон мандат в случай на от­
страняването му от длъжност с акт, обявен 
за противоконституционен, в светлината 
на разпоредбите на чл. 4 КРБ, чл. 8 КРБ и 
чл. 11, ал. 1 от Конституцията на Република 
България“.
Прекратява производството по конститу­
ционно дело № 2/2025 г.
Връща искането на вносителя заедно с 
препис от определението.
Определението е подписано от съдия Сашо 
Пенов със становище.
Председател:
Павлина Панова
СТАНОВИЩЕ
на съдия Сашо Пенов
по Определение № 4 от 2025 г.
по к.д. № 2 от 2025 г.
Споделям диспозитива на определение­
то, но изразявам и следните допълнителни 
съображения:
В искането с вх. № 92 КД от 7.02.2025 г., 
направено от 48 народни представители, субект 
на инициативата за сезиране на Конститу­
ционния съд по смисъла на чл. 150, ал. 1 от 
Конституцията, се иска отговор на въпроса 
„Намалява ли се времето на упражняване 
на правомощията на държавен орган спрямо 
определения в закон мандат в случай на от­
страняването му от длъжност с акт, обявен 
за противоконституционен, в светлината на 
разпоредбите на чл. 4 КРБ, чл. 8 КРБ и чл. 11, 
ал. 1 от Конституцията на Република Бълга­
рия“. Твърди се: „Настоящето [sic] искане е 
допустимо, доколкото до момента няма тъл­
кувателно произнасяне на Конституционния 
съд относно неправомерното препятстване [sic] 
упражняване на мандат на държавен орган с 
противоконституционен акт и отражението 
върху неговото времетраене като мандат“.
В допълнително представения и подписан 
от един народен представител документ с 
вх. № 105 КД от 13.02.2025 г. изрично се по­
сочва: „[…] правим уточнение на искането и 
петитума му, че тълкуването, което искаме 
от Конституционния съд, е на разпоредбите 
на чл. 4, чл. 8 и чл. 11, ал. 1 от Конституция­
та на Република България относно въпроса 
зачита ли се и намалява ли се времето на 
упражняване на правомощията на държавен 
орган спрямо определения в закон мандат в 
случай на отстраняването му от длъжност с 
акт, обявен за противоконституционен“. Не е 
представено и посоченото „ПРИЛОЖЕНИЕ: 
Искане от 48 народни представители [sic] от 
51-вото Народно събрание от 10.02.2025 г.“.
Така в допълнително представения от един 
народен представител документ, освен първо­
начално поставения един въпрос – „Намалява 
ли се времето на упражняване на правомощия­
та на държавен орган спрямо определения в 
закон мандат в случай на отстраняването му 
от длъжност с акт, обявен за противоконсти­
туционен“, се поставя и нов въпрос – „Зачита 
ли се времето на упражняване на правомощия­
та на държавен орган спрямо определения в 
закон мандат в случай на отстраняването му 
от длъжност с акт, обявен за противоконсти­
туционен“. Поставените два самостоятелни 
въпроса са общи въпроси. На тях следва да се 
отговори поотделно. Сроковете в правото се 
разбират като период от време, с изтичането 
на който правният ред свързва настъпването 
на определени правни последици. В правната 
теория термините „зачитане“ и „намаляване“ 
не се употребяват спрямо различните видове 
срокове и тяхното изчисляване, а за опреде­
ляне на продължителността на сроковете се 
използват термините „спиране“, „прекъсване“, 
„продължаване“ и „възстановяване“. В този 
аспект и двата поставени въпроса относно 
„зачитането“ и „намаляването“ на срока 
създават неяснота по отношение на искането 
за тълкуване.
Смятам, че един народен представител 
не може самостоятелно да формулира нови 
въпроси, които не се съдържат в първоначал­
ното искане. Всеки един от народните пред­
ставители е носител на персонален мандат, 
който е функционално свързан с мандата на 
Народното събрание (Решение № 8 от 1993 г. 
по к.д. № 5/1993 г.). Според чл. 67, ал. 2 от 
Конституцията народните представители 
действат въз основа на Конституцията и 
законите в съответствие със своята съвест 
и убеждения. Както се предвижда в чл. 150, 
ал. 1 от Конституцията, правото на народния 
представител да сезира Конституционния съд 
не се упражнява индивидуално. Конститу­
цията и Законът за Конституционен съд не 
допускат упражняване на волеизявление за 
сезиране на Конституционния съд от един 
народен представител като представител на 
други народни представители.
В конкретния случай един народен пред­
ставител, под формата на уточнение на иска­
нето, е задал нов въпрос, който не фигурира 
в петитума на искането, подписано от 48 
народни представители. Поради тази причи­
на представеният документ не е подаден от 
оправомощен сезиращ субект по чл. 150, ал. 1 
от Конституцията по отношение на допъл­
нително зададения нов въпрос и не е годно 
основание Съдът да упражни правомощието 
си по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията.
По посоченото подписвам определението 
с настоящото становище.
Конституционен съдия:
Сашо Пенов
3423