Държавен вестник, бр. 47, 2019 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  47
(5) Забранените методи не са специфични 
субстанции.
(6) Определянето на Списъка на заб-
ранените субстанции и методи от САА и 
класифицирането в него на субстанциите 
в категории, както и класифицирането на 
субстанциите като забранени по всяко вре-
ме или само при състезания е окончателно 
и не подлежи на оспорване от спортиста 
или друго лице въз основа на аргумента, че 
субстанцията или методът не са маскиращи 
средства, нямат потенциал за повишаване 
на постиженията, не представляват риск за 
здравето или не накърняват спортния дух.
Чл. 8. (1) Нарушенията по чл. 6, ал. 1, т. 6 
не се считат за нарушения на антидопин-
говите правила, когато са в съответствие с 
разпоредбите на приложимо РТУ, издадено 
съобразно Международния стандарт за раз-
решения за терапевтична употреба (МСРТУ) 
на САА.
(2) Разрешения за терапевтична употреба 
се издават:
1. за спортисти на национално ниво и други 
картотекирани спортисти – от изпълнител-
ния директор на Антидопинговия център 
след становище на комисия за разрешения 
за терапевтична употреба (КРТУ);
2. за спортисти на международно ниво – от 
съответната международна спортна органи-
зация, освен ако тя не е предоставила това 
право на Антидопинговия център.
(3) Спортисти, които са част от регистъра 
на спортистите за тестване на международна 
федерация и/или участници в международ-
ни състезания, подават молба за РТУ към 
съответните МФ, организатори на големи 
спортни прояви, МОК и Международния 
паралимпийски комитет.
(4) Спортисти на национално ниво и други 
картотекирани спортисти с документирани 
заболявания, при които се налага използване 
на забранена субстанция или забранен метод, 
преди използването им са длъжни да подадат 
в Антидопинговия център молба за РТУ по 
утвърден от САА образец, публикуван на 
интернет страницата на Антидопинговия 
център.
(5) Редът и начинът за разглеждане на 
молбите за издаване на РТУ по ал. 4 се 
определят от вътрешните правила на КРТУ, 
публикувани на интернет страницата на 
Антидопинговия център.
(6) Освен в случай на неотложна меди-
цинска помощ, спортистите по ал. 4 трябва 
да поискат РТУ веднага щом възникне не-
обходимост.
(7) В случаите по ал. 4 изпълнителният 
директор на Антидопинговия център в срок 
до 20 дни от приемането на окомплектованата 
молба с решение издава или отказва изда-
ване на РТУ. Решението на изпълнителния 
директор за отказ за издаване на РТУ подле-
жи на обжалване от спортиста в тридневен 
срок пред Дисциплинарната комисия към 
Българския олимпийски комитет. Решението 
на Дисциплинарната комисия може да бъде 
обжалвано от САА пред Спортния арбитра-
жен съд в Лозана, Швейцария (САС).
(8) Изпълнителният директор на Анти-
допинговия център чрез АДАМС или друга 
одобрена от САА система предоставя инфор-
мация на САА, на международната федерация 
и на съответната българска лицензирана 
спортна организация за решенията по ал. 7.
(9) Световната антидопингова агенция има 
право да преразгледа решението за издаване 
или за отказ за издаване на РТУ, както и 
да го отмени, в случай че установи, че не е 
спазен МСРТУ на САА.
(10) Решенията, с които САА отменя 
издаването, или отказът за издаване на 
РТУ могат да бъдат обжалвани само пред 
САС от спортиста или от антидопинговата 
организация, чието решение е отменено. Ре-
шенията, постановяващи отказ за издаване 
на РТУ, които не бъдат отменени от САА, 
могат да бъдат обжалвани пред САС – за 
спортистите на международно ниво, или 
пред Дисциплинарната комисия – за всички 
останали спортисти.
(11) Процедурата по обжалване на разре-
шенията за терапевтична употреба е съгласно 
МСРТУ на САА.
Чл. 9. (1) Спортистите и други лица са 
длъжни да знаят кое съставлява нарушение 
на антидопинговите правила и кои субстан-
ции и методи са включени в Списъка на 
забранените субстанции и методи.
(2) Спортистите носят отговорност за всяка 
забранена субстанция или нейни метаболити 
или маркери, открити в техните проби, както 
и за притежаването на ресурси за прилагане 
на забранен метод.
(3) Спортистите не носят отговорността 
по ал. 2, ако:
1. забранената субстанция, нейните мета-
болити или маркери, открити в пробата, не 
надвишават праговото ниво, определено в 
Списъка на забранените субстанции и методи 
на САА или в Международния стандарт за 
лаборатории (МСЛ) на САА и техническите 
документи към него;
2. са получили РТУ на откритите забранени 
субстанции или забранени методи.
(4) Спортистите са длъжни да информи-
рат лекуващите ги лекари за отговорността 
си по ал. 2.