Държавен вестник, бр. 42, 2005 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  42
1. чуждестранният съд или орган е бил ком-
петентен според разпоредбите на българското
право, но не и ако единственото основание за
чуждата компетентност по имуществени спо-
рове е било гражданството на ищеца или него-
вата регистрация в държавата на съда;
2. на ответника е бил връчен препис от иско-
вата молба, страните са били редовно призова-
ни и не са били нарушени основни принципи на
българското право, свързани с тяхната защита;
3. ако между същите страни, на същото ос-
нование и за същото искане няма влязло в сила
решение на български съд;
4. ако между същите страни, на същото ос-
нование и за същото искане няма висящ процес
пред български съд, образуван преди чуждото
дело, по което е постановено решението, чието
признаване и изпълнение се иска;
5. признаването или допускането на изпъл-
нението не противоречи на българския общест-
вен ред.
Подсъдност при признаване
Чл. 118. (1) Признаването на чуждестранно-
то решение се извършва от органа, пред който
то се предявява.
(2) При спор относно условията за признава-
не на чуждестранното решение може да се пре-
дяви установителен иск пред Софийския град-
ски съд.
Подсъдност при допускане на изпълнението
Чл. 119. (1) За допускане на изпълнението
на чуждестранно решение се предявява иск пред
Софийския градски съд.
(2) Към молбата се прилага препис от реше-
нието, заверен от съда, който го е постановил,
и удостоверение от същия съд, че решението е
влязло в сила. Тези документи трябва да бъдат
заверени от Министерството на външните ра-
боти на Република България.
(3) Алинея 2 се прилага и в случаите по
чл. 118.
Проверка на условията за признаване
и допускане на изпълнението
Чл. 120. (1) Съдът проверява служебно усло-
вията по чл. 117.
(2) Ответникът в производството по призна-
ване и допускане на изпълнението на чуждест-
ранното решение не може да се позовава на
нарушения по чл. 117, т. 2, които е могъл да
изтъкне пред чуждия съд.
Обхват на проверката и защита на длъжника
Чл. 121. (1) Съдът не навлиза в разглеждане
на съществото на спора, разрешен от чуждия съд.
(2) Длъжникът може да направи възраже-
ния за погасяване на задължението въз основа
на обстоятелства, настъпили след влизането в
сила на чуждестранното решение.
(3) Длъжникът не може да прави възражения
за погасяване на задължението въз основа на
обстоятелствата по ал. 2, след като решението
за допускане на изпълнението е влязло в сила.
Признаване и допускане на изпълнението
на съдебни спогодби
Чл. 122. Разпоредбите на чл. 117—121 се при-
лагат и за съдебни спогодби, ако в държавата,
в която са сключени, те са приравнени на съ-
дебни решения.
Изпълняемост на чуждестранни официални
документи
Чл. 123. Условията по чл. 117—121 се прила-
гат и за получаване изпълняемост в Република
България на чужд официален документ, който
удостоверява вземане, изпълняемо в държава-
та, в която е издаден документът.
Признаване на последиците на чуждестранни
изпълнителни и охранителни актове
Чл. 124. Гражданските последици на чуждест-
ранни изпълнителни или охранителни актове
се зачитат в Република България по повод на
тяхното предявяване, ако актовете са издадени
от орган, международно компетентен според
българското право, и не противоречат на бъл-
гарския обществен ред.
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 1. В Закона за защита на потребителите и
за правилата за търговия (обн., ДВ, бр. 30 от
1999 г.; изм., бр. 17 и 19 от 2003 г.) чл. 37а се
отменя.
§ 2. В Закона за задълженията и договорите
(обн., ДВ, бр. 275 от 1950 г.; попр., Изв., бр. 2 от
1950 г.; изм., бр. 69 от 1951 г., бр. 92 от 1952 г.;
ДВ, бр. 85 от 1963 г., бр. 27 от 1973 г., бр. 16 от
1977 г., бр. 28 от 1982 г., бр. 30 от 1990 г., бр. 12
и 56 от 1993 г., бр. 83 и 104 от 1996 г., бр. 83 и 103
от 1999 г., бр. 34 и 19 от 2003 г.) чл. 437—449 се
отменят.
§ 3. В Търговския закон (обн., ДВ, бр. 48 от
1991 г.; изм., бр. 25 от 1992 г., бр. 61 и 103 от
1993 г., бр. 63 от 1994 г., бр. 63 от 1995 г., бр. 42,
59, 83, 86 и 104 от 1996 г., бр. 58, 100 и 124 от
1997 г., бр. 52 и 70 от 1998 г., бр. 33, 42, 64, 81, 90,
103 и 114 от 1999 г., бр. 84 от 2000 г., бр. 28, 61 и
96 от 2002 г., бр. 19, 31 и 58 от 2003 г., бр. 31 от
2005 г.) чл. 281 и 282 се отменят.
§ 4. В Гражданския процесуален кодекс (обн.,
Изв., бр. 12 от 1952 г.; изм. и доп., бр. 92 от 1952 г.,
бр. 89 от 1953 г., бр. 90 от 1955 г., бр. 90 от 1956 г.,
бр. 90 от 1958 г., бр. 50 и 90 от 1961 г.; попр.,
бр. 99 от 1961 г.; изм. и доп., ДВ, бр. 1 от 1963 г.,
бр. 23 от 1968 г., бр. 27 от 1973 г., бр. 89 от 1976 г.,
бр. 36 от 1979 г., бр. 28 от 1983 г., бр. 41 от 1985 г.,
бр. 27 от 1986 г., бр. 55 от 1987 г., бр. 60 от 1988 г.,
бр. 31 и 38 от 1989 г., бр. 31 от 1990 г., бр. 62 от
1991 г., бр. 55 от 1992 г., бр. 61 и 93 от 1993 г.,
бр. 87 от 1995 г., бр. 12, 26, 37, 44 и 104 от 1996 г.,
бр. 43, 55 и 124 от 1997 г., бр. 21, 59, 70 и 73 от
1998 г., бр. 64 и 103 от 1999 г., бр. 36, 85 и 92 от
2000 г., бр. 25 от 2001 г., бр. 105 и 113 от 2002 г.,
бр. 58 и 84 от 2003 г., бр. 28 и 36 от 2004 г.) чл. 7,
чл. 9, ал. 3 и 4, чл. 132 и глава тридесет и втора
се отменят.