Държавен вестник, бр. 26, 2014 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
вено значение, държавата, от която са били 
прехвърлени военнопленниците, е задължена, 
след като бъде нотифицирана от държавата-
покровителка, да предприеме ефикасни мерки 
за коригиране на възникналата ситуация или 
да отправи искане военнопленниците да є бъ­
дат върнати. Такива искания трябва да бъдат 
удовлетворявани.
Член 13
Към военнопленниците трябва по всяко 
време да има хуманно отношение. Всяко непра­
вомерно действие или бездействие от страна на 
задържащата държава, което може да предиз­
вика смърт или сериозна заплаха за здравето 
на някой военнопленник, който се намира в 
нейна власт, е забранено и ще бъде считано 
за значително нарушение на тази Конвенция. 
По-специално никой военнопленник не може 
да бъде подлаган на физическо осакатяване или 
на медицински или научни експерименти от 
каквото и да е естество, които не са оправдани 
от неговото медицинско, стоматологично или 
болнично лечение и не се извършват в негов 
интерес.
Военнопленниците трябва също така по 
всяко време да бъдат защитавани, особено от 
актове на насилие или заплаха, както и от ос­
кърбления и изяви на публично любопитство.
Забранени са репресиите по отношение на 
военнопленници.
Член 14
При всички обстоятелства военнопленници­
те имат право на зачитане на тяхната личност 
и чест.
Жените се третират според особените съ­
ображения, дължими на техния пол, и във 
всички случаи отношението към тях следва 
да бъде не по-малко благоприятно отколкото 
към мъжете.
Военнопленниците запазват своята пълна 
гражданска правоспособност, която са имали 
към момента на залавяне в плен. Както на 
собствената си територия, така и извън нея, 
задържащата държава не може да огранича­
ва упражняването на тези техни граждански 
права, освен доколкото това се обуславя от 
пленничеството им.
Член 15
Задържащата държава е задължена безплат­
но да осигурява на военнопленниците издръжка 
и необходимите медицински грижи, изисквани 
от здравословното им състояние.
Член 16
Като се вземат под внимание разпоредбите 
на тази Конвенция относно звание и пол и с уго­
ворка за привилегированото третиране, което 
биха могли да получат поради здравословното 
си състояние, възрастта или професионалната 
си квалификация, всички военнопленници се 
третират еднакво от задържащата държава, без 
каквато и да е дискриминация, основаваща се 
на раса, националност, вероизповедание или 
политически убеждения, или друго разграни­
чение, основаващо се на подобен критерий.
Ч А С Т  I I I
ПЛЕННИЧЕСТВО
Р А З Д Е Л  I
НАЧАЛО НА ПЛЕННИЧЕСТВОТО
Член 17
Всеки военнопленник е задължен да съобщи, 
когато бива разпитван за това, само своето 
фамилно и собствени имена, звание, дата на 
раждане и войскови, полкови, личен или се­
риен номер или при липса на такива данни да 
предостави еквивалентна информация.
Ако той преднамерено наруши това правило, 
той би могъл да подлежи на ограничаване на 
привилегиите, предвидени за неговото звание 
или за неговия статут.
От всяка участваща в конфликта страна се 
изисква да предостави на всяко намиращо се 
под нейна юрисдикция лице, което може да 
стане военнопленник, карта за самоличност, в 
която да са посочени фамилното и собствените 
му имена, звание, неговият войскови, полкови, 
личен или сериен номер или еквивалентна 
информация и датата на раждане. Картата 
за самоличност може също така да включва 
подпис или пръстови отпечатъци на притежа­
теля є или и двете, както и всякакви други 
данни, които участващата в конфликта страна 
би желала да добави относно лицата, които 
принадлежат към нейните въоръжени сили. 
Доколкото е възможно, картата за самолич­
ност е с размери 6,5 х 10 cm и се издава в два 
екземпляра. Военнопленникът представя тази 
карта за самоличност при поискване, но тя в 
никакъв случай не може да му бъде отнета.
Военнопленниците не могат да бъдат под­
лагани на никакви физически или психически 
изтезания и на никаква друга форма на принуда, 
за да се получат от тях сведения от какъвто 
и да било характер. Военнопленниците, които 
отказват да дават отговор, не могат да бъдат 
заплашвани, оскърбявани или подлагани на 
неблагоприятно или неприятно третиране от 
каквото и да било естество.
Военнопленниците, които вследствие на 
физическото или психическото си състояние не 
могат да дадат сведения за своята самоличност, 
трябва да бъдат поверени на медицинската служ­
ба. Самоличността на тези военнопленници се 
установява по всички възможни начини, като 
се спазват разпоредбите на предходната алинея.
Разпитът на военнопленниците се води на 
език, който те разбират.
Член 18
Всички вещи и принадлежности за лична 
употреба, с изключение на оръжие, коне, во­
енно оборудване и военни документи, остават