Държавен вестник, бр. 74, 2006 г., стр. 88

С Т Р .  88
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  74
2.4.1.
Сили, прилагани върху органа за управ-
ление на работните спирачки:
ръчен орган за управление І 200 N;
крачен орган за управление І 350 N (мо-
топеди и мотоциклети—със или без кош);
крачен орган за управление І 500 N (три-
колесни мотоциклети).
2.4.2.
Сили, прилагани върху органа за управ-
ление на спирачката за паркиране (ако
има такава):
с ръчен орган за управление І 400 N;
с крачен орган за управление І 500 N.
2.4.3.
При лостовете за ръчно спиране се пред-
полага, че точката, в която се прилага
ръчната сила, се намира на 50 mm от
външния край на лоста.
2.5.
Стойности за ефективност (минимални
и максимални), които трябва да се пос-
тигнат при спиране с мокри спирачки.
2.5.1.
Средното закъснение, което трябва да се
постигне с мокра(и) спирачка(и) в ин-
тервала от време между 0,5 и 1,0 s след
задействането на спирачката, трябва да
бъде поне 60 % (1) от закъснението, пос-
тигнато със суха(и) спирачка(и) за съ-
щия интервал от време и със същата
сила, прилагана върху органа за уп-
равление.
2.5.2.
Силата, прилагана върху органа за управ-
ление, се прилага, колкото е възможно,
по-бързо и трябва да бъде еквивалентна
на силата, необходима за постигането на
средно закъснение 2,5 m/s2 при използ-
ване на суха(и) спирачка(и).
2.5.3.
В нито един момент по време на изпит-
ването тип 0 с мокра(и) спирачка(и) за-
къснението не трябва да надвишава 120 %
от закъснението, постигнато със суха(и)
спирачка(и).
(1) За мотоциклети с максимална скорост, непревиша-
ваща 25 km/h, тази стойност е 40 %.
Раздел II. Изисквания към двуколесни мотопеди,
двуколесни и триколесни мотоциклети, оборудвани
с антиблокиращи устройства
1.
Въведение.
1.1.
Целта на тези разпоредби е да се опреде-
лят минималните характеристики за
спирачни системи с антиблокиращи ус-
тройства, монтирани на двуколесни мо-
топеди, двуколесни и триколесни мото-
циклети. Това не означава, че е задъл-
жително ПС да бъдат оборудвани с ан-
тиблокиращо устройство, но ако такива
устройства са монтирани върху ПС, те
трябва да отговарят на посочените по-
долу изисквания.
1.2.
Известните устройства се състоят от
сензор(и), контролер(и) и модула-
тор(и). Всякакви други устройства с
различна конструкция се приемат за
антиблокиращи устройства по смисъ-
ла на този раздел при условие, че оси-
гуряват показатели най-малко равни на
определените в раздела.
2.
Определения.
2.1.
“Антиблокиращо устройство” е част от
работно спирачно устройство, която по
време на спиране автоматично регулира
степента на плъзгането в посоката на
въртенето на едно или няколко колела
на ПС.
2.2.
“Сензор” е компонент, предназначен да
разпознава и предава към контролера ин-
формация за условията на въртене на
колелото(ата) или за динамичните усло-
вия на ПС.
2.3.
“Контролер” е компонент, предназначен
да обработва данните, получавани от
сензора(ите), и да подава сигнал към мо-
дулатора.
2.4.
“Модулатор” е компонент, предназначен
да променя спирачната(ите) сила(и) в
зависимост от сигнала, получен от кон-
тролера.
3.
Естество и характеристики на системата.
3.1.
Всяко контролирано колело се проек-
тира така, че да може да задейства поне
неговото собствено устройство.
3.2.
Всяко нарушаване в захранването с елек-
троенергия на устройството и/или във
външното окабеляване на електронния
(електронните) контролер (контролери)
се сигнализира на водача чрез оптичес-
ки предупредителен сигнал, който тряб-
ва да се вижда дори на дневна светлина;
водачът трябва да може лесно да прове-
ри, че то е в работен режим (1).
3.3.
В случай на неизправност в антиблоки-
ращото устройство спирачната ефектив-
ност на натовареното ПС не трябва да
бъде по-малка от по-малката от предпи-
саните две стойности за ПС, определени
в т. 2.1.2.2 или т. 2.1.2.3 на раздел I.
3.4.
Функционирането на устройството не
трябва да бъде повлияно негативно от
въздействието на електромагнитни по-
лета (2).
3.5.
Антиблокиращите устройства трябва да
продължават да функционират с цялата
си ефективност, когато спирачките са
задействани напълно по време на спира-
не с каквато и да е продължителност.
4.
Оползотворяване на сцеплението.
4.1.
Общи положения.
(1) Техническата служба трябва да изпитва електрон-
ния контролер и/или всяка управляваща система по
отношение на възможните неизправности.
(2) До приемане на еднакви процедури за изпитване про-
изводителите трябва да предоставят на технически-
те служби техните процедури за изпитване и резул-
татите от изпитванията.