Държавен вестник, бр. 19, 2010 г., стр. 49

БРОЙ  19	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  49  
Декларацията по т. 1 е свързана с необходимостта от наличие на постоянно затревени площи 
при отглеждането на застрашени от изчезване местни породи, като се спазва изискването за гъс­
тота на животинските единици до 2 ЖЕ/ха за всички животински единици в стопанството. Тази 
декларация не е задължителна за кандидатите за подпомагане с източнобалканска порода свиня.
С втората декларация Вие потвърждавате, че няма да намалявате броя на животните, които са 
одобрени за участие в мярка „Агроекологични плащания“. В случай че броят на одобрените животни 
е намален, то Вие трябва да представите документ за загубите на животните до 30 септември на 
текущата година или с подаване на „Заявлението за плащане“ на следващата година, ако събитието 
се е случило след този период.
По т. 3 Вие декларирате, че сте запознат и спазвате изискванията на чл. 51, ал. 1 и 2 и чл. 132, 
ал. 1 от Закона за ветеринарномедицинската дейност. Това означава, че идентифицирате животни­
те си, а животновъдните обекти – регистрирате в НВМС. За едрите преживни и еднокопитните 
животни след идентификацията ще получите ветеринарномедицински паспорт. Освен това декла­
рирате, че ще уведомявате ветеринарния лекар за здравословното състояние на животните и за 
всички промени в числеността им, че ще спазвате изискванията за придвижване и транспортиране 
на животни и за хуманно отношение към животните. 
По т. 4 декларирате, че поддържате т. нар. регистър за животните, които отглеждате. Атри­
бутите на регистъра са разделени на няколко секции, част от които се попълват от собственика, а 
друга част – от ветеринарния лекар. Вие трябва да вписвате номерата на ушните марки, датата на 
раждане на животното, пола, цвета, породата и предназначението на животното, придвижването 
и т.н., т. е. регистърът представлява дневник, в който вписвате всичко за отглежданите животни. 
Попълването на този регистър не означава, че Вие не трябва да водите дневник на стопанството 
(т. 3 от Общите декларации). При проверки на място представителите на ДФЗ – РА ще проверяват 
за наличието и редовното попълване на дневника и регистъра. Ако се установи, че не ги водите, то 
ДФЗ – РА може да откаже подпомагането по направлението.
Специфични документи по направление „Опазване на застрашени от изчезване местни породи“
· 
Копие от „Зоотехнически сертификат“ или „Сертификат за произход“ за говеда, овце, кози 
и свине, а за еднокопитните – идентификационен документ (паспорт) за регистрирано еднокопитно 
животно. Документите се издават от ИАСРЖ или съответната развъдна организация и се прила­
гат към заявлението за подпомагане. Списъкът с подпомаганите породи животни е част от тази 
инструкция, като в него с код са отбелязани развъдните организации и асоциации, които могат 
да издават посочените документи за съответната порода животни. В таблицата на отглежданите 
животни трябва ЗАДЪЛЖИТЕЛНО да запишете кода на съответната развъдна асоциация. Ако 
предоставите документ, който е различен от посочените, ДФЗ – РА няма да одобри участието Ви 
с животните, за които е представен различен документ от „Зоотехнически сертификат“, „Сертифи­
кат за произход“ за говеда, биволи, овце, кози и свине, а за еднокопитните – идентификационен 
документ (паспорт) за регистрирано еднокопитно животно. Зоотехническият сертификат или сер­
тификатът за произход трябва да съдържа най-малко следната информация, за да бъде одобрено 
за участие съответното животно:
1.	
 Издаващ орган;
2.	
Идентификационен/регистрационен/входящ номер на животното в родословната книга или 
зоотехническия регистър на  съответната порода;
3.	
Ветеринарен идентификационен номер; 
4.	
Индивидуален номер за нуждите на селекцията (САМО при наличие);
5.	
Пол;
6.	
Собственик; 
7.	
Населено място (местоположение);
8.	
Порода.
Идентификационният документ (паспорт) за регистрирано еднокопитно животно трябва да бъде 
комплектован със съпътстващите документи към него – сертификат за произход, графично и пис­
мено описание на коня. Сертификатът за произход трябва да съдържа данни за родословието на 
коня до четвърта генерация (поколение) родители и прародители. Изключение за изискването „до 
четвърта генерация родители и прародители“ може да се допусне за породата „Каракачански кон“. 
За конете, идентифицирани с електронни чипове, се изписва номерът на микрочипа и систе­
мата за прочит.
За конете, които не са идентифицирани с електронен микрочип, се представя задължително 
подробно графично  и писмено описание на коня.
Идентификационният документ за еднокопитните трябва да съдържа най-малко следните данни:
	
o	 Издаващ орган;
	
o	 Номер на паспорта/коня;