Държавен вестник, бр. 88, 2003 г., стр. 80

С Т Р .  80
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  88
се провеждат съгласно т. 1 на раздел II на това прило-
жение при относително вътрешно налягане, равно на
два пъти работното свръхналягане, но не по-малко от
0,3 bar. Приема се, че изработените от пластмаса резер-
воари за превозни средства отговарят на това изисква-
не, ако успешно са преминали изпитването, описано в
т. 3.2 на раздел II на това приложение.
3. Всяко свръхналягане или налягане, което надви-
шава работното налягане, трябва автоматично да се
компенсира от подходящи устройства (вентилационни
отвори, предпазни вентили и т.н.).
4. Вентилационните отвори трябва да са така проек-
тирани, че да предотвратяват опасност от възникване
на пожар. Върху изпускателната уредба не трябва да
попада никакво гориво, което може да изтича при пъл-
нене на резервоара(-ите). То трябва да се извежда до
земята по канален път.
5. Резервоарът(-ите) не трябва да е (са) разполо-
жен(-и) в или да образува(-т) повърхност (под, стена,
преграда) от пътническото купе или друго отделение,
което представлява неразделна част от него.
6. Трябва да се осигури преграда, която да отделя
пътническото купе от резервоара(-ите). Преградата
може да съдържа отвори (например за поместването
на кабели) при условие, че те са така подредени, че
горивото да не може свободно да изтича от резервоа-
ра(-ите) в пътническото купе или в друго отделение,
което при нормални условия на употреба представлява
неразделна част от него.
7. Резервоарът трябва да е здраво закрепен и поста-
вен по начин, който при нормални условия на употреба
да гарантира отвеждането на горивото, изтичащо от
резервоара или от неговите принадлежности, към зе-
мята, а не в пътническото купе.
8. Отворът за пълнене не трябва да е разположен в
пътническото купе, в багажника или в отделението за
двигателя.
9. Горивото не трябва да изтича през капачката на
резервоара или през устройствата, които са предвидени
за компенсиране на свръхналягането по време на екс-
плоатацията на превозното средство. При преобръща-
не на превозното средство се допуска прокапване при
условие, че то не надвишава 30 g/min. Това изискване
трябва да се провери по време на описаното изпитване
в т. 2 на раздел II на това приложение.
9.1. Капачката на резервоара трябва да е закрепена
към щуцера за пълнене: уплътнението трябва стабилно
да се задържа на мястото си, при затворено положение
капачката трябва плътно да приляга към уплътнението
и щуцера за пълнене.
Приема се, че тези изисквания са изпълнени, ако
превозното средство отговаря на чл. 39 от наредбата по
чл. 138, чл. 4 ЗДвП.
10. Резервоарите се монтират по такъв начин, че да
бъдат защитени от последствията при удар в предната
или задната част на превозното средство. Близо до ре-
зервоара не трябва да има изпъкнали части, остри ръ-
бове и т.н.
11. Резервоарът за течно гориво и отворът за пълне-
не се проектират и монтират в превозните средства по
такъв начин, че да се избягва каквото и да било натруп-
ване на електростатични заряди по цялата им повърх-
ност. Ако е необходимо, те трябва да се разреждат в
металната конструкция на шасито или в която и да е
основна метална маса с помощта на добър проводник.
12. Освен това изработените от пластмаса резерво-
ари трябва да бъдат изпитани и съгласно т. 3 на раздел
II на това приложение.
Раздел II
Изпитвания на резервоари за течно гориво
1. Хидравлично изпитване
На хидравлично изпитване с вътрешно налягане се
подлага отделен резервоар, окомплектован с всички
принадлежности. Резервоарът трябва да е изцяло напъл-
нен с невъзпламенима течност (например вода). След
прекъсване на неговата връзка с околната среда наляга-
нето трябва постепенно да се повишава през тръбната
връзка, през която двигателят се захранва с гориво, до
относително вътрешно налягане, равно на два пъти из-
ползваното работно налягане, но не по-малко от свръх-
налягане 0,3 bar, което трябва да се поддържа в рамките
на една минута. През това време корпусът на резервоара
не трябва да се пропука или да протече, но въпреки това,
може да претърпи остатъчна деформация.
2. Изпитване в преобърнато положение
2.1. Резервоарът и всички негови принадлежности
се монтират върху приспособление за изпитване по на-
чин, който да отговаря на условията на употреба на
превозното средство, за което е предназначен резерво-
арът. Това се отнася и за системи за компенсиране на
вътрешното свръхналягане.
2.2. Приспособлението за изпитване се върти около
ос, успоредна на надлъжната ос на превозното средство.
2.3. Изпитването се извършва при напълнен до 90 %
от вместимостта си резервоар, след това при 30 % от
вместимостта му, с невъзпламенима течност, с плът-
ност и вискозитет, близки до тези на обичайно изпол-
званото гориво (може да се използва вода).
2.4. Резервоарът се завъртва на 90 ° вдясно от мон-
тажното си положение и остава в това положение най-
малко 5 минути, след което:
—резервоарът се завъртва на още 90° в същата посо-
ка и се задържа в това положение, при което е напълно
преобърнат, в продължение на още най-малко 5 минути;
—резервоарът се завъртва в началното си положе-
ние; изпитвателната течност, която не се е върнала в
резервоара от вентилационната система, се източва и
при необходимост се допълва;
—резервоарът се завъртва на 90° в обратна посока и
се задържа в това положение най-малко 5 минути.
—резервоарът се завъртва на още 90° в същата по-
сока и се задържа в това положение, при което е напъл-
но преобърнат, в продължение на още най-малко 5
минути.
—резервоарът се завъртва обратно и се връща в
начално положение.
3. Допълнителни изпитвания на изработен(-и) от плас-
тмасов материал резервоар(-и) за превозни средства
3.1. Якост при удар
3.1.1. Резервоарът трябва да се напълни до неговата
пълна вместимост със смес от вода и гликол или друга
течност с ниска точка на замръзване, която не променя
свойствата на материала, от който е изработен резервоа-
рът, и след това трябва да се подложи на изпитване за
перфорация.
3.1.2. По време на изпитването температурата на
резервоара е 233 ± 2K (— 40 ± 2 °C).
3.1.3. За изпитването се използва приспособление за
изпитване на удар с махало. Използва се стоманено ударно
тяло с формата на правилна четириъгълна пирамида с
околни стени от равностранни триъгълници. Върхът и
ръбовете на тази пирамида са закръглени с радиус 3 mm.
Центърът на удара на махалото съвпада с масовия цен-
тър на пирамидата. Разстоянието от оста на въртене на
махалото е 1 m. Общата маса на махалото е 15 kg. Енер-
гията на махалото в момента на удара е не по-малко от
30 Nm или възможно най-близо до тази стойност.
3.1.4. Изпитванията се извършват на точките на
резервоара, за които се приема, че могат да са подло-
жени на преден или заден сблъсък. При определяне на
точките на резервоара се взимат предвид точките,
които са най-издадени или най-слаби в зависимост от
формата на резервоара или от начина, по който той е
монтиран върху превозното средство. Избраните от
изпитвателната лаборатория точки се посочват в про-
токола от изпитването.
3.1.5. По време на изпитването резервоарът се дър-
жи в необходимото положение от арматурата, която
се намира на противоположната на удара страна или
страни. Не трябва да има изтичане в резултат на из-
питването.