Държавен вестник, бр. 74, 2005 г., стр. 34

С Т Р .  34
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  74
счита, че за да отговори кои от тях засягат фор-
мата на държавно управление, следва най-нап-
ред да анализира действащата конституционна
уредба.
Две от разпоредбите на глава шеста от ос-
новния закон са посветени на прокуратурата.
Член 126 урежда организацията и структурата
є, а чл. 127—функциите, правомощията и спо-
собите, чрез които тя реализира тези функции.
Съгласно чл. 126, ал. 1 и 2 структурата на
прокуратурата е в съответствие с тази на съди-
лищата, а главният прокурор осъществява над-
зор за законност и методическо ръководство
върху дейността на всички прокурори. Съоб-
разно с тази конституционна уредба в чл. 111 от
Закона за съдебната власт (ЗСВ) е предвидено,
че прокуратурата на Република България се
състои от главен прокурор, Върховна касаци-
онна прокуратура, Върховна административна
прокуратура, апелативни прокуратури, военно-
апелативни прокуратури, окръжни прокурату-
ри, военно-окръжни прокуратури и районни
прокуратури.
Конституционно установената структура съ-
държа два момента с оглед нормативното є
съдържание. Прокуратурата е елемент от сис-
темата на съдебната власт, поради което струк-
турата є е в съответствие с тази на съдилищата.
От друга страна, тя е относително самостоятел-
на съставка на единната магистратура поради
въвеждането на специфични, отнасящи се само
до нея принципи на организация като изява на
особеностите при реализацията на съдебната
власт чрез дейността на прокурорските органи.
Така например чл. 126, ал. 2 от Конституцията
определя самостоятелно функции на главния
прокурор, извеждайки го по този начин като
едноличен орган в отклонение от структурата
на съдилищата. Ето защо както съответствие-
то, така и отклонението от него имат своето
конституционно основание.
Функциите на прокуратурата и способите за
тяхната реализация са визирани от учредител-
ната власт в разпоредбата на чл. 127 от Консти-
туцията. Главната задача, която основният за-
кон възлага на прокуратурата, е да следи за
спазване на законността. Това е нейната специ-
ализация в рамките на съдебната власт, това е
основното в дейността є. Чрез тази повеля
Конституцията конкретизира правозащитната
функция, възложена на прокуратурата като не-
отделим елемент от единната магистратура. Ос-
новната функция на прокуратурата се осъщест-
вява обаче не произволно, а в строго определе-
ни от конституционния законодател граници,
очертани от него чрез способите, които са фор-
мулирани в разпоредбата на чл. 127, т. 1—4 от
Конституцията.
Този извод се потвърждава и от синтактич-
ния анализ на текста. Посочените в подчинено-
то изречение способи са приобщени към глав-
ното със съюза “като”, което ясно показва, че
те не могат да бъдат разбирани по друг начин,
освен като способи, чрез които се осъществява
основната, главна задача на прокуратурата—да
следи за спазването на законността (Решение
№ 7 по к.д. № 6 от 2004 г.).
Изводът, до който Конституционният съд
стига, е, че учредителната власт, определяйки
специфичната основна функция на прокурату-
рата, същевременно е ограничила способите,
чрез които тя при изпълнението є реализира
съответната част от правозащитната функция
на държавата. Други способи са конституцион-
но недопустими.
Същевременно съдът намира за необходи-
мо да отбележи, че отношение към разисква-
ния тук проблем има и разпоредбата на чл. 133
от Конституцията, съгласно който организаци-
ята и дейността на прокурорските органи се
уреждат със закон. Очевидна е връзката с нор-
мативните предписания на чл. 117, 126 и 127 от
основния закон. Докато в тях са уредени осно-
вополагащите характеристики на съдебната
власт (чл. 117) или специфичните основни по-
ложения относно структурата (чл. 126) и функ-
циите (чл. 127) на прокуратурата, тук Консти-
туцията ясно посочва, че практическата реали-
зация на създадения с нея нов модел на съдеб-
ната власт задължително предполага законово
ниво на нормативната уредба на неуредените
от нея, но значими въпроси за организацията и
дейността на прокурорските органи.
Всяка структура се изгражда, за да създаде
необходимите условия и предпоставки за осъ-
ществяване на специфичните задачи на опреде-
лен държавен орган. При сега съществуващия,
предопределен от учредителната власт консти-
туционен модел на съдебната власт структура-
та на прокуратурата е в съответствие с основна-
та є функция. Това не означава обаче, че тя не
може да бъде променяна. Самият конституци-
онен законодател е предвидил, че в определени
случаи и в определени граници това може да
бъде сторено дори със закон.
Ето защо, ако под преструктуриране в иска-
нето се разбира усъвършенстване на тази струк-
тура, в съответствие с основната задача и из-
черпателно посочените в Конституцията спо-
соби, чрез изграждането на по-целесъобразна и
ефективна организация на прокурорските ор-
гани, като например създаването на специали-
зирани подразделения с оглед по-доброто про-
тиводействие на отделни видове престъпления
(тероризъм, корупция, трансгранична престъп-
ност и др.) или специализирани прокуратури
към специализирани съдилища (чл. 119, ал. 2),
то такава промяна, извършена вътре в рамките
на съдебната власт, не би могла да засегне фор-
мата на държавно управление и е от компетен-
циите на Народното събрание. В този смисъл е
и практиката на Конституционния съд. В Реше-
ние № 10 по к.д. № 8 от 1998 г. съдът отбелязва,
че “от изключителна компетентност на зако-