Държавен вестник, бр. 74, 2006 г., стр. 54

С Т Р .  54
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  74
1. война, размирици или действия, имащи
военен характер, бунтове, граждански вълне-
ния и други подобни;
2. терористичен акт;
3. опит за извършване или извършване на
престъпление от общ характер от пътник;
4. самоубийство или опит за самоубийство
на пътник;
5. заболяване от каквото и да е естество на
пътник, включително епилептични припадъци
или припадъци от други заболявания, кръвоиз-
ливи, парализи, стомашно-чревни инфекции,
хранителни отравяния и др., освен в случаите,
когато вследствие на застрахователно събитие
се породят болестни страдания и те причинят
смърт или телесно увреждане;
6. преждевременно раждане или аборт на
пътник, освен ако те са предизвикани от настъ-
пила злополука;
7. температурни влияния (простуда, измръз-
ване, слънчев или топлинен удар), операции,
облъчване, инжекции и други лечебни дейст-
вия на пътник, доколкото те не са следствие от
възникнала злополука;
8. алкохолни отравяния и пряко причи-
нени от тях увреждания на пътник, употреба
на наркотични вещества или техни аналози от
пътник;
9. земетресение или атомни и ядрени екс-
плозии, радиоактивни продукти и замърсявания
от тях, радиационно (йонизиращо) лъчение.
Чл. 30. (1) Размерът на обезщетението, из-
плащано от фонда, не може да надхвърля раз-
мера на минималната застрахователна сума по
задължителните застраховки, определена за
годината, в която е настъпило пътнотранспор-
тното произшествие. Лихвите за забава по чл. 31,
ал. 9 се изчисляват отделно.
(2) При смърт или телесни увреждания на
трети лица обезщетението се определя от екс-
пертна комисия към фонда по правила, приети
от Съвета, или по съдебен ред.
(3) При вреди на имущество обезщетението
не може да надвиши действителната стойност
на причинената вреда. Обезщетенията за иму-
ществени вреди се определят по предложение
на комисия към фонда за определяне на дейст-
вителните стойности и размера на обезщетени-
ята за имуществени вреди, включваща незави-
сим експерт. Обезщетенията за вреди на мо-
торни превозни средства се определят в съот-
ветствие с приложения № 1—6 към чл. 15, ал. 4
от Наредба № 24 от 2006 г. за задължител-
ното застраховане по чл. 249, т. 1 и 2 КЗ и за
методиката за уреждане на претенции за
обезщетение на вреди, причинени на мотор-
ни превозни средства (обн., ДВ, бр. 25 от
2006 г.; изм., бр. 36 от 2006 г.), а обезщете-
нията за вреди на други имущества—в съот-
ветствие с правилата по чл. 7, ал. 1, т. 9.
(4) Обезщетението по задължителна застра-
ховка “Гражданска отговорност” се определя и
заплаща във валутата, в която е предявена пре-
тенцията, освен в случаите, когато инвестици-
ите в тази валута са регулирани, или валутата
подлежи на трансферни ограничения или пора-
ди други причини не е подходяща за инвестира-
не на средствата на фонда. Претенции за обез-
щетения във връзка със застрахователни съби-
тия, настъпили на територията на Република
България, се предявяват в местна валута.
Чл. 31. (1) Претенция за изплащане на обез-
щетение на увреденото лице се предявява пред
фонда с писмена молба, към която се прилагат
доказателства относно пътнотранспортното
произшествие, правото на заявителя да получи
обезщетение във връзка със събитието и разме-
ра на причинените вреди. Към молбата, с която
се предявява претенцията по задължителна зас-
траховка “Злополука”, се прилагат и доказател-
ства, че пострадалият по време на злополуката
е имал качеството на пътник.
(2) Всички претенции, включително претен-
циите, предявени посредством застрахователи-
те по чл. 3, ал. 1, се завеждат в регистър. В ре-
гистъра се завеждат и претенции без доказа-
телства или с непълни доказателства. За пред-
ставените доказателства се издава разписка.
(3) Фондът извършва оглед на увредено
имущество, ако такъв е необходим, и уведомя-
ва лицето, предявило претенцията, за доказа-
телствата, които то трябва да представи за ус-
тановяване на основанието и размера є. Не се
допуска изискване на доказателства по чл. 105,
ал. 5 КЗ. Увреденото лице не е длъжно да до-
казва, че виновният водач не може или отказва
да плати обезщетението.
(4) Фондът е длъжен в срок до два месеца от
получаване на молбата на увреденото лице да
събере допълнително необходимите доказател-
ства, да извърши оглед, ако такъв е необходим.
(5) Когато претенцията е предявена пред
застраховател по чл. 3, ал. 1, фондът може да
събира допълнителни доказателства и след сро-
ка по чл. 288, ал. 9, изречение трето. В този
случай определянето на размера и изплащане-
то на обезщетението на увреденото лице се из-
вършва от фонда.
(6) Допълнителни доказателства може да
се изискват само в случай, че необходимостта
от тях не е можело да бъде предвидена към
датата на завеждане на претенцията и най-
късно в срок 45 дни от датата на представяне
на доказателствата, изискани при завеждане
на претенцията. Когато допълнителните до-
казателства не се представят в срок, управи-
телният съвет се произнася по претенцията,
като взема предвид наличните доказателства
и след като служебно е установил необходими-
те обстоятелства по реда на чл. 106 КЗ, когато
са налице условия за това.
(7) Срокът за произнасяне по претенцията
е 15 дни от датата на представяне на необходи-
мите доказателства, но не може да бъде по-
дълъг от 3 месеца от датата на завеждане на
претенцията.
(8) В срока по ал. 7 управителният съвет:
1. мотивирано определя и изплаща размера
на обезщетението;