Държавен вестник, бр. 61, 2022 г., стр. 24

СТР.  24	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
дел на регламентарна автономия, тъй като 
корекцията на бюджета, предложена между 
първо и второ четене и приета в пленарна 
зала, не почива на обективен, всестранен и 
задълбочен емпиричен анализ за размера на 
средства, необходими за нормалната работа 
на органите на съдебната власт, както и за 
последствията от подобна редукция върху 
способността є да функционира пълноценно. 
Във връзка с присъстващото в мотивите 
на предложението на група народни пред­
ставители съображение за редуциране на 
бюджета на съдебната власт е потребно да се 
припомни, че реформирането и преструкту­
рирането на Прокуратурата е преди всичко 
въпрос на добросъвестно, компетентно и на­
временно изпълнение на законотворческите 
правомощия на парламента. Намаляването на 
бюджетните разходи за държавното обвине­
ние, което в действителност е предназначено 
да компенсира липсата на ефективност при 
осъществяването на нормотворчески функ­
ции, е недопустимо в правовата държава. 
В обобщение, целта на оспорената раз­
поредба от Закона за държавния бюджет на 
Република България за 2022 г. няма нищо 
общо с формирането и разходването на пуб­
личните финанси, а представлява недопустим 
от конституционна гледна точка акт на поли­
тическа оценка на политически неутрален и 
независим орган, надхвърлящ конституцион­
но необходимото взаимодействие между вла­
стите, като по този начин с него се нарушават 
конституционните принципи за разделение 
на властите и за независимост на съдебната 
власт. Легитимирането на този подход на 
законодателя рискува занапред поставянето 
на съдебната власт под риск да не получава 
необходимите за функционирането є средства 
поради това, че е станала неудобна за тези, по 
отношение на които е призвана да гарантира 
правата и свободите на гражданите. По този 
начин годишният бюджет на държавата би 
се превърнал в нарушаваща Основния закон 
финансова санкция за независимостта на 
третата власт, а това подкопава из основи 
конституционния правопорядък, върху кой­
то е изградена държавата и който изисква 
решаването на правните спорове и защитата 
на правата и законните интереси да бъдат 
поверени на власт, отделена и независима 
от другите власти.
В настоящото конституционно производ­
ство липсата или наличието на мнозинство се 
определя от броя на гласувалите по същество 
„за“ или „против“ уважаването на искането. 
Мнозинство от седем гласа от всички съдии 
съгласно чл. 151, ал. 1 от Основния закон в 
случая не е налице, поради което искането 
следва да се отхвърли.
вата в инструмент за натиск върху системи 
от органи, чиято автономност специално по 
отношение на политически конструирани­
те власти е изведена като конституционен 
принцип. Във връзка с това обръщаме вни­
мание, че според тълкувателната практика 
на Конституционния съд (Решение № 8 от 
2005 г. по к. д. № 7/2005 г.) по отношение на 
съдебната власт е конституционно недопус­
тимо „да се възпроизвеждат класическите 
форми на парламентарен контрол, типични 
за взаимоотношенията между законодател­
ната и изпълнителната власт, защото това би 
означавало такава намеса, която фактически 
променя основата, върху която е изграден 
конституционният модел на държавата, и би 
засегнало формата на държавно управление, 
установена от Основния закон“. Конкретно, 
по повод възможността Народното събра­
ние да наблюдава и анализира дейността на 
Прокуратурата, съдът вече е имал възмож­
ност да посочи, че „в сложния комплекс на 
сътрудничество между държавни органи и 
взаимно сдържане, Народното събрание като 
орган, формиращ наказателната политика, 
разполага и с необходимите средства за на­
блюдение и проверка на другите власти в тази 
сфера. Тези средства обаче в съответствие с 
принципа за разделение на властите не могат 
да бъдат от такова естество, че да позволят 
навлизане в същността на компетентност 
на съдебната власт, чието предназначение е 
осъществяване на правозащитната функция на 
държавата, и в частност – в компетентността 
на Прокуратурата да следи за спазването на 
законността чрез конституционно предпи­
саните способи в чл. 127 от Конституцията. 
Основният закон ясно е установил пределите 
на сдържащите действия на законодателя по 
отношение на Прокуратурата като част от 
съдебната власт – до годишните доклади, 
както и други доклади, които са с предмет, 
съобразен с изискването всяка власт да ос­
тане в границите на осъществявана от нея 
конституционно възложена власт.“ (Решение 
№ 6 от 2017 г. по к. д. № 15/2016 г.).
От формално-правна гледна точка га­
ранция за съхраняване на независимостта 
на съдебната власт в бюджетната сфера 
е задълбоченото, всестранно и обективно 
обсъждане на приходно-разходната част на 
годишните бюджетни закони. Начинът на 
предлагане и приемане на оспорената норма 
показва, че тази гаранция отсъства, тъй като 
коригирането на бюджета на съдебната власт 
не е подкрепено от емпиричен анализ по 
какъв начин редукцията ще се отрази върху 
способността на органите на съдебната власт 
да осъществяват своите функции. 
Изложеното дотук позволява да се за­
ключи, че възприетото в оспорената норма 
разрешение надхвърля конституционния пре­