Държавен вестник, бр. 51, 2017 г., стр. 15

БРОЙ  51	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
1. степента на трайно намалената работо­
способност в проценти спрямо здравия човек;
2. потребността от чужда помощ и срока;
3. срока на инвалидността и датата, на която 
изтича определеният срок на инвалидност;
4. началната дата на трайно намалената 
работоспособност (дата на инвалидизиране);
5. причинната връзка между увреждането 
и настъпилата неработоспособност (смърт) по 
повод на трудова злополука, професионална 
болест, военна инвалидност, гражданска ин­
валидност;
6. причинната връзка между увреждането 
(смъртта) и условията на труд (извършваната 
работа) по време на злополуката, включително 
при военна и гражданска инвалидност;
7. противопоказаните условия на труд;
8. трудоспособно ли е лицето за работното 
си място и необходимостта от трудоустрояване;
9. характера на заболяването – професио­
нален или общ.
(2) Експертизата на вида и степента на 
увреждане включва определянето на:
1. степента на увреждане в проценти спрямо 
здравия човек;
2. потребността от чужда помощ и срока;
3. срока на инвалидността и датата, на която 
изтича определеният срок на инвалидност;
4. дата на инвалидизиране;
5. препоръки за по-нататъшно наблюдение 
и рехабилитация.
(3) На лицата, придобили право на пенсия 
за осигурителен стаж и възраст по чл. 68 КСО, 
които не работят, не се определят противо­
показани условия на труд.
Чл. 62. Видът и степента на увреждането/
степента на трайно намалената работоспо­
собност се определят въз основа на подробна 
клинико-експертна анамнеза, задълбочен 
клиничен преглед, насочени лабораторни и 
функционални изследвания и данните от на­
личната медицинска документация, даващи 
представа за функционалното състояние на 
заболелия орган и организма като цяло.
Чл. 63. (1) Установеното увреждане, ста­
дият на неговото развитие и обусловеният 
функционален дефицит се съобразяват със 
съответната отправна точка съгласно прило­
жение № 1. Ако приетата точка предвижда 
диапазон „от ... до“, процентът на трайно на­
малената работоспособност (вида и степента 
на увреждане) се съобразява със степента на 
установения дефицит.
(2) Когато установеното увреждане не е 
посочено като отправна точка в приложение 
№ 1, но обуславя значителен функционален 
дефицит, за критерий се взема най-близката 
по съдържание точка, като в експертното 
решение се вписва „във връзка с точка ...“ и 
се прави подробна обосновка.
(3) При наличие на множествени увреж­
дания, посочени като отправни точки в при­
ложение № 1, крайният процент на трайно 
намалената работоспособност (вида и степента 
на увреждане) се определя по Методиката за 
прилагане на отправните точки за оценка на 
трайно намалената работоспособност (вида и 
степента на увреждане) в проценти съгласно 
приложение № 2.
(4) Увреждания, които не са посочени като 
отправни точки и не обуславят функционален 
дефицит или дефицитът е незначителен, не се 
вземат предвид при определяне процента на 
трайно намалената работоспособност (вида и 
степента на увреждане).
Чл. 64. Критериите за оценка на трайно 
намалената работоспособност (вида и сте­
пента на увреждане) са еднакви независимо 
от повода, за който се освидетелства лицето 
(пенсиониране, социално подпомагане, осво­
бождаване от такси и данъци и др.).
Чл. 65. Процентите на трайно намалената 
работоспособност (вида и степента на ув­
реждане) по повод увреждане, причинено от 
общо заболяване, и по повод увреждане, при 
което се определя причинна връзка (трудова 
злополука, професионална болест, военна ин­
валидност и други), се определят поотделно.
Чл. 66. (1) При внезапно починало лице 
ТЕЛК и НЕЛК се произнасят само по при­
чинната връзка въз основа на наличната 
медицинска документация и протокола от 
аутопсията.
(2) При липса на протокол от аутопсията 
ТЕЛК и НЕЛК не се произнасят по причинна 
връзка, но постановяват експертно решение.
Чл. 67. Когато процентът на трайно на­
малената работоспособност/вида и степента 
на увреждане се завишава при непроменено 
здравословно състояние, се прави подробна 
мотивировка със:
1. неправилна оценка при предишното 
освидетелстване;
2. допусната фактическа грешка;
3. други причини.
Чл. 68. (1) При степен на трайно намалена 
работоспособност (степен на увреждане) над 
90 на сто ТЕЛК и НЕЛК се произнасят и по 
потребността от чужда помощ.
(2) Чужда помощ се определя на лица, които 
не са в състояние да се обслужват самосто­
ятелно при задоволяване на ежедневните си 
потребности.
(3) При децата чужда помощ може да се 
определи и при степен на увреждане под 90 
на сто в зависимост от естеството на забо­
ляването и възможността за отглеждането 
им извън семейството (детска ясла, детска 
градина, училище и други). 
(4) Определянето на чужда помощ при 
децата се обуславя от вида и степента на 
заболяването, а не от възрастта на детето.