Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 59

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  59   
от съдиите – точно с „до една трета“, при 
въвеждане на забрана за избор на действащи 
съдии, прокурори и следователи за членове на 
съответните съвети от квотата на Народното 
събрание. Това ограничение за избиране на 
действащи съдии във Висшия съдебен съвет 
от квотата на парламента е средството, кое­
то би оставило отворени възможностите за 
откритост и отвореност на съдилищата към 
обществото, но при приемането на Закона за 
изменение и допълнение на Конституцията 
забраната за съдиите отпада – чл. 130а, ал. 5, 
изр. второ, въведено с § 16, без да са посочени 
каквито и да било мотиви (мотиви липсват и в 
предложението за въвеждане на ограничението 
в проекта на Закона за изменение и допълне­
ние на Конституцията). Ограничението остава 
само за действащи прокурори и следователи. 
Съдът обръща внимание, че прилагането на 
това новоустановено правило има потенциала 
да допринесе за намаляване на отвореността и 
отговорността на съдилищата пред общество­
то, като същевременно посочва, че възможните 
последици от начина на прилагане на една 
конституционна разпоредба не са основание 
за нейната противоконституционност.
С въведената с § 16 разпоредба на чл. 130а, 
ал. 1 изрично е уреден начинът, по който съ­
диите ще избират своите представители във 
Висшия съдебен съвет – „избирани пряко от 
съдиите от всички съдилища“. Начинът, по 
който изборните членове на Висшия съде­
бен съвет ще бъдат избирани от съдиите, е 
въпрос на преценка на законодателя. Видно 
от протокола от заседанието на Комисията 
за изработване на проект за Конституция на 
България от 24.06.1991 г. и от стенографския 
протокол от 175-ото пленарно заседание на 
Великото Народно събрание от 5.07.1991 г., 
разбирането на създателите на Конституцията 
във връзка с начина на избиране на членовете 
на Висшия съдебен съвет от съдебната власт 
е, че това е въпрос на законодателно реше­
ние. Това е установил и Конституционният 
съд в своето Решение № 8 от 1994 г. по к.д. 
№ 9/1994 г. („Избирането и освобождаването 
на членовете на ВСС е елемент от неговата 
организация и конкретното им регламентиране 
е предоставено да се извърши със съответен 
закон“). В Конституцията прекият избор от 
съдиите (и от прокурорите и следователите) 
е въведен с изменението от 2015 г. Включ­
ването в конституционната разпоредба на 
допълнение към правилото за прекия избор 
от съдиите – „от всички съдилища“, не се ха­
рактеризира с конституционна значимост, още 
повече при законово установената практика 
на пряк избор от всички съдии (и от всички 
прокурори и следователи) на изборните чле­
нове на органа, който кадрово и админис­
тративно обезпечава съдебната власт (чл. 20, 
ал. 2 от Закона за съдебната власт – изм., ДВ, 
бр. 28 от 8.04.2016 г., въведено в изпълнение 
на изменението на Конституцията от 2015 г.). 
Единственото, което допълнението постига, е 
да допринесе за задълбочаващата се промяна 
на характера на уредбата на глава шеста „Съ­
дебна власт“, която все повече губи обобще­
ност и абстрактност. Следва още веднъж да се 
припомни изходната позиция на създателите 
на Конституцията относно уредбата в глава 
шеста „Съдебна власт“: „Точно и ясно фор­
мулиране само на конституционните основи 
на съдебната власт, която дава единствено 
изходните положения за устройствените за­
кони. […] Конституцията не е нормативен акт 
само за днес, а преди всичко за бъдещето“ 
(протокол от заседанието на Комисията по 
изработване на проект за Конституция на 
Република България от 20.12.1990 г.).
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че промяната в чл. 130а, ал. 1, както 
е въведена с § 16 ЗИД на Конституцията, 
сама по себе си не е противоконституционна.
Състав на Висшия прокурорски съвет
Чрез въведеното с § 16 изменение на 
чл. 130а, ал. 2 Висшият прокурорски съвет 
се състои от един член по право – главният 
прокурор, и от девет изборни членове, от 
които „двама членове, избирани пряко от 
прокурорите, един член, избран пряко от 
следователите, и шестима членове, избрани 
от Народното събрание“. Сравнението със 
състава на прокурорската колегия на Висшия 
съдебен съвет показва увеличение с един на 
членовете, избирани от Народното събрание, 
запазване на избирания от следователите член 
и намаляване с двама на членовете, избирани 
от прокурорите. 
Преценката за конституционност на това 
разрешение изисква съдът да изложи следното:
Установеният от създателите на Консти­
туцията орган за кадрово и административно 
обезпечаване на съдебната власт е гаранция 
за нейната самостоятелност и независимост и 
за независимостта на съставящите я органи, 
натоварени с осъществяването на правозащит­
ната функция. Едновременно с това той е и 
средство за ефективно осъществяване на прин­
ципа на разделение на властите (в установения 
от Конституционния съд смисъл – Решение 
№ 6 от 1993 г. по к.д. № 4/1993 г., Решение 
№ 1 от 1999 г. по к.д. № 34/1998 г.), бидейки 
начин за взаимодействие между съдебната и 
законодателната власт, за да не се допусне 
затваряне и изолиране на съдебната власт от 
другите власти. Както беше посочено, едно 
от двете изходни начала на създателите на 
Конституцията по отношение на съдебната 
власт е разбирането, че чрез Висшия съдебен 
съвет ще се осъществи „връзката с другите 
структури на държавна власт“, т.е. ще се осъ­
ществи принципът на разделение на властите 
(протокол от заседанието на Комисията за