Държавен вестник, бр. 73, 2021 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  73
73 
Забележка 1: Топлината на разлагане може да се определи с помощта на международно признат метод, 
като например диференциална сканираща калориметрия и адиабатична калориметрия. 
Забележка 2: Всяко вещество, което показва свойства на самоактивиращо се вещество, се класифицира 
като такова, дори ако това вещество даде положителен резултат от изпитването съгласно 2.4.3.2 за 
включване в клас 4.2. 
Забележка 3: Смесите от оксидиращи вещества, отговарящи на критериите за клас 5.1, които съдържат 
5,0% или повече горими органични вещества, които не отговарят на критериите, посочени в .1, .3, .4 или .5 
по-горе, подлежат на процедурата за класификация на самоактивиращите се вещества. 
Смес, показваща свойствата на самоактивиращо се вещество, типове B до F, се класифицира като 
самоактивиращо се вещество от клас 4.1. 
Смес, показваща свойствата на самоактивиращо се вещество, тип G, съгласно принципа на 2.4.2.3.3.2.7, се 
разглежда за класифициране като вещество от клас 5.1 (вижте 2.5.2). 
2.4.2.3.1.2    Разлагането на самоактивиращи се вещества може да започне при нагряване, контакт с каталитични 
примеси (като киселини, съединения на тежки метали, основи), триене или удар. Скоростта на разлагане 
се увеличава с температурата и варира в зависимост от веществото. Разлагането, особено ако не настъпи 
запалване, може да доведе до отделяне на токсични газове или пари. За някои самоактивиращи се 
вещества температурата следва да се контролира. Някои самоактивиращи се вещества могат да се 
разложат експлозивно, особено ако са затворени. Тази характеристика може да бъде изменена чрез 
добавяне на разредители или чрез използване на подходящи опаковки. Някои самоактивиращи се 
вещества горят бурно. Самоактивиращи се вещества са например някои съединения от видовете, 
изброени по-долу: 
.1  алифатни азосъединения (–C–N=N–C–); 
.2  органични азиди (–C–N3); 
.3 диазониеви соли (–CN2  + Z - ); 
.4  N-нитрозо съединения (–N–N=O); и 
.5 ароматни сулфохидразиди (–SO2–NH–NH2). 
Този списък не е изчерпателен и вещества с други реактивни групи и някои смеси от вещества могат да 
имат сходни свойства. 
 
2.4.2.3.2 
 Класификация на самоактивиращите се вещества 
2.4.2.3.2.1 
Самоактивиращите се вещества се подразделят на седем вида в зависимост от степента на опасност, 
която представляват. Видовете самоактивиращи се вещества варират от вид А, който може да не бъде 
приет за превоз в опаковката, в която се изпитва, до вид G, който не е предмет на разпоредбите за 
самореактивни вещества от клас 4.1. Класификацията на видове B до F е пряко свързана с максимално 
допустимото количество в една опаковка. 
△ 2.4.2.3.2.2 
Самоактивиращите се вещества, разрешени за превоз в опаковки, са изброени в 2.4.2.3.2.3, разрешените 
за превоз в междинни контейнери за насипни товари са изброени в инструкция за опаковане IBC520, а 
разрешените за превоз в преносими цистерни са изброени в инструкция за преносими цистерни T23. За 
всяко включено в списъка разрешено вещество се посочва съответната родова позиция в списъка на 
опасните товари (ООН 3221 до ООН 3240) и се дават подходящите допълнителни опасности и забележки, 
предоставящи съответната транспортна информация. Родовите позиции посочват: 
.1 вида на самоактивиращото се вещество (B до F); 
.2 физическото състояние (течно или твърдо); и 
.3 температурния контрол, когато е необходим (2.4.2.3.4). 
2.4.2.3.2.3 
Списък на вече класифицирани самоактивиращи се вещества, превозвани в опаковки 
■ В колоната „Метод на опаковане“ кодове от „OP1“ до „OP8“ се отнасят за методите на опаковане в 
инструкциия за опаковане P520. Самоактивиращите се вещества, които се превозват, трябва да отговарят 
на класификацията и на контролните и аварийните температури (получени от SADT), както са изброени. За 
веществата, разрешени за превоз в междинни контейнери за насипни товари, вижте инструкция за 
опаковане IBC520, а за веществата, разрешени за превоз в цистерни, вижте инструкция за преносими 
цистерни T23. Съставите, изброени в инструкцията за опаковане IBC520 от 4.1.4.2 и в инструкцията за 
преносими цистерни T23 от 4.2.5.2.6, могат също да бъдат превозвани опаковани в съответствие с метод 
на опаковане OP8 от инструкцията за опаковане P520 от 4.1.4.1, със същите контролни и аварийни 
температури, ако е приложимо. 
Забележка: Класификацията, дадена в настоящата таблица, се основава на технически чисти вещества (освен 
когато е посочена концентрация, по-малка от 100 %). При други концентрации веществата могат да бъдат 
класифицирани 
по 
различен 
начин, 
като 
се 
следват 
процедурите 
в 
2.4.2.3.3 
и 
2.4.2.3.4.
74 
 
 
 
2 
■ 
Родова 
позиция 
по ООН 
 
Самоактивиращо се вещество 
 
Концентрация 
(%) 
 
Метод на 
опаковане 
Контролна 
температура 
(°C) 
Аварийна 
температура 
(°C) 
 
Забележки 
3222 
2-ДИАЗО-1-НАФТОЛ-4-СУЛФОНИЛ ХЛОРИД 
2-ДИАЗО-1-НАФТОЛ-5-СУЛФОНИЛ ХЛОРИД 
100 
100 
OP5 
OP5 
 
 
(2) 
(2) 
3223 
3224 
САМОАКТИВИРАЩА СЕ ТЕЧНОСТ, ПРОБА 
АЗОДИКАРБОНАМИДЕН СЪСТАВ, ВИД С 
2,2′-АЗОДИ(ИЗОБУТИРОНИТРИЛ) под формата 
на паста на водна основа 
N,N′-ДИНИТРОЗО-N,N′-ДИМЕТИЛ-
ТЕРЕФТАЛАМИД, под формата на паста 
N,N′-ДИНИТРОЗОПЕНТАМЕТИЛЕНТЕТРАМИН, 
САМОАКТИВИРАЩО СЕ ТВЪРДО ВЕЩЕСТВО, ПРОБА 
< 100 
≤ 50 
 
72 
 
82 
OP2 
OP6 
OP6 
 
OP6 
 
OP6 
OP2 
 
 
(8) (3) 
 
 
 
 
(7) (8) 
3226 
 
АЗОДИКАРБОНАМИД, СЪСТАВ ТИП D 
1,1′-АЗОДИ(ХЕКСАНИДРОБЕНЗОНИТРИЛ) 
БЕНЗЕН-1,3-ДИСУЛФОНИЛ ХИДРАЗИД 
под формата на паста 
БЕНЗЕНСУЛФОНИЛ ХИДРАЗИД 
4-(БЕНЗИЛ(ЕТИЛ)АМИНО)-3-ЕТОКСИ- 
БЕНЗЕНДИАЗОНИЕВ ЦИНКОВ ХЛОРИД 
3-ХЛОРО-4-ДИЕТИЛАМИНОБЕНЗЕН- 
ДИАЗОНИЕВ ЦИНКОВ ХЛОРИД 
СМЕС НА 2-ДИАЗО-1-НАФТОХОЛСУЛФОНОВА 
КИСЕЛИНА ЕСТЕР, ТИП D 
2,5-ДИЕТХОКСИ-4-(4-МОРФОЛИНИЛ)- 
БЕНЗЕНДИАЗОНИЕВ СУЛФАТ 
ДИФЕНИЛОКСИД-4,4′-ДИСУЛФОНИЛ ХИДРАЗИД
4-ДИПРОПИЛАМИНОБЕНЗЕНДИАЗОНИЕВ 
ЦИНКОВ ХЛОРИД 
4-МЕТИЛБЕНЗЕНСУЛФОНИЛХИДРАЗИД 
НАТРИЙ 2-ДИАЗО-1-НАФТОЛ-4-СУЛФОНАТ 
НАТРИЕВ 2-ДИАЗО-1-НАФТОЛ-5-СУЛФОНАТ 
< 100 
100 
52 
 
100 
100 
 
100 
 
< 100 
 
100 
 
100 
100 
 
100 
100 
100 
OP7 
OP7 
OP7 
 
OP7 
OP7 
 
OP7 
 
OP7 
 
OP7 
 
OP7 
OP7 
 
OP7 
OP7 
OP7 
 
 
(5) 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
(9) 
3227 
ФОСФОРОТИОНОВА КИСЕЛИНА, O-[(ЦИАНОФЕНИЛ 
МЕТИЛЕН) АЗАНИЛ] O,O-ДИЕТИЛ ЕСТЕР 
82-91 
(Z изомер) 
OP8 
 
 
(10) 
3228 
АЦЕТОН-ПИРОГАЛОЛ, СЪПОЛИМЕР 
2-ДИАЗО-1-НАФТОЛ-5-СУЛФОНАТ 
4-(ДИМЕТИЛАМИНО)БЕНЗЕНДИАЗОНИЕВ 
ТРИХЛОРОЦИНКАТ(-1) 
2,5-ДИБУТОКСИ-4-(4-МОРФОЛИНИЛ)- 
БЕНЗЕНДИАЗОНИЕВ ТЕТРАХЛОРОЦИНКАТ(2:1)
100 
 
100 
 
100 
OP8 
 
OP8 
 
OP8 
 
 
 
3232 
АЗОДИКАРБОНАМИД, СЪСТАВ ТИП В, С 
КОНТРОЛИРАНА ТЕМПЕРАТУРА 
< 100
OP5 
 
 
(1) (2) 
3233 
САМОАКТИВИРАЩА СЕ ТЕЧНОСТ, ПРОБА, С 
КОНТРОЛИРАНА ТЕМПЕРАТУРА 
 
OP2 
 
 
(8) 
3234 
АЗОДИКАРБОНАМИД, СЪСТАВ ТИП С, С 
КОНТРОЛИРАНА ТЕМПЕРАТУРА 
2,2′-АЗОДИ(ИЗОБУТИРОНИТРИЛ) 
3-МЕТИЛ-4-(ПИРОЛИДИН-1-ИЛ)БЕНЗЕН- 
ДИАЗОНИЕВ ТЕТРАФЛУОРОБОРАТ 
САМОАКТИВИРАЩО СЕ ТВЪРДО ВЕЩЕСТВО, 
ПРОБА, С КОНТРОЛИРАНА ТЕМПЕРАТУРА 
ТЕТРАМИНЕПАЛАДИЕВ(II) НИТРАТ 
< 100 
 
100 
95 
 
 
 
 
100 
OP6 
 
OP6 
OP6 
 
OP2 
 
OP6 
 
 
+40 
+45 
 
 
 
+30 
 
 
+45 
+50 
 
 
 
+35 
(4) 
 
 
 
 
 
(8) 
3235 
2,2′-АЗОДИ(ЕТИЛ-2-МЕТИЛПРОПИОНАТ)
100
OP7
+20 
+25