Държавен вестник, бр. 109, 2002 г., стр. 56

С Т Р .  56
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  109
тонитрил. Аликвотна част от този разтвор се
подлага на тънкослойна хроматография (ТСХ).
Количеството Афлатоксин В1 се определя с ул-
травиолетово облъчване на хроматограмата или
визуално, или чрез флуороденситометрия, чрез
сравняване с познати количества стандартен
Афлатоксин В1. Идентичността на екстрахира-
ния от храната Афлатоксин В1 трябва да бъде
потвърдена по посочената процедура.
3. Реактиви:
Забележка. Всички реактиви трябва да са с чистота
за анализ A.R., освен когато е посочено друго.
3.1. ацетон;
3.2. хлороформ, стабилизиран с 0,5 до 1,0%
96% етанол (v/v);
3.3. нормален хексан;
3.4. метанол;
3.5. безводен диетилов етер, свободен от
прекиси;
3.6. смес на бензол и ацетонитрил: 98/2 (v/v);
3.7. смес на хлороформ (3.2) и метанол (3.4):
97/3 (v/v);
3.8. силикагел, за колонна хроматография с
размер на частиците 0,05 до 0,20 mm;
3.9. абсорбент памучна вата, предварително
обезмаслена с хлороформ, или стъклена вълна;
3.10. натриев сулфат, безводен, на гранули;
3.11. инертен газ, напр. азот;
3.12. 1N солна киселина;
3.13. кизелгур (Hyflosupercel), промит в ки-
селина;
3.14. силикагел G-HR или равностоен на него,
за ТСХ;
3.15. проявители разтворители:
3.15.1. диетилов етер (3.5) / метанол (3.4)/
вода: 94/4.5/1.5 (v/v/v), наситена вана;
3.15.2. хлороформ (3.2)/ ацетон (3.1): 9/1 (v/
v), ненаситена вана;
3.16. стандартен разтвор с около 0,1 µg Аф-
латоксин В1 на ml в хлороформ (3.2) или смес
бензин/ацетонитрил (3.6), приготвен и прове-
рен, както е посочено в т. 7 на метод А.
4. Апаратура
виж в точка 4 на метод А.
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата—виж т. 5.1, 5.2 и
5.3 на метод А
5.2. Екстрахиране
5.3. Колонно очистване
5.4. Двудименсионална ТСХ
5.4.1. Нанасяне на разтворите (спазва се схе-
мата на фиг.1)
Маркират се две прави линии върху едно
блюдо (4.8), успоредни на две съседни страни
(на 5 и 6 сm от всяка страна съответно), за да се
ограничи миграцията на фронтовете на разтво-
рителя. Капват се следните разтвори върху блю-
дото, като се използват капилярни пипети или
микроспринцовки:
—върху точка А, 20 µl от пречистения екст-
ракт от пробата, получен в 5.3;
—върху точка B, 20 µl от стандартния разт-
вор (3.16);
—върху точка В, 10 µl от стандартния разт-
вор (3.16);
—върху точка C, 20 µl от стандартния разт-
вор (3.16);
—върху точка D, 40 µl от стандартния разт-
вор (3.16).
Изсушава се в бавен въздушен поток  или
инертен газ (3.11). Получените петна трябва да
са с диаметър около 5mm.
Фиг. 2
5.4.2. Проявяване (спазва се схемата от фиг. 2)
Хроматограмата се проявява в направление
I на тъмно, като се използва проявителят разт-
ворител (3.15.1) (1 сm слой в наситена вана),
докато фронтът на разтворителя достигне до
ограничителната за разтворителя линия. Блю-
дото се изважда от ваната и се оставя да изсъхне
на тъмно при стайна температура за 15 min.
След това хроматограмата се проявява в нап-
равление II на тъмно, като се използва прояви-
телят разтворител (3.15.2) (1 сm слой в ненасите-
на вана), докато фронтът на разтворителя дос-
тигне ограничителната за разтворителя линия.
Блюдото се изважда от ваната и се оставя да
изсъхне на тъмно при стайна температура.