Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 23

Б Р О Й  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
1.3. включване на медиите в разяснителната
кампания;
1.4. формиране на ефективна медийна стра-
тегия за борба за нулева толерантност към про-
явите на предразсъдъци и дискриминация спря-
мо пол, възраст и етническа принадлежност;
1.5. създаване на постоянни дискусионни
форуми на регионален принцип с участието на
видни личности и младежи.
2. Създаване на специално звено за борба
срещу дискриминацията на децата към Коми-
сията за защита от дискриминация.
Децата могат да страдат от дискримина-
ционно отношение или практики на основа-
ние различни признаци или в тяхната комби-
нация, като—увреждане, пол, етнически про-
изход, местоживеене. Мерките, предвидени за
премахване на рисковете от дискриминация
според увреждането, произхода или местожи-
веенето, бяха вече посочени. Една от групите,
чиито права се нарушават и за дискримина-
цията на която рядко се говори, е тази на де-
цата момичета. Много често в някои райони
и етнически групи те от ранна възраст биват
включвани в домакинската работа и грижата
за по-малки братя и сестри за сметка на вре-
мето, което трябва да отделят за образова-
ние. Ранните бракове, които са практика в
някои етнически групи, също водят до из-
ключване на момичетата от образователната
система. В резултат се прекъсва развитието
на момичетата, те остават предимно вкъщи и
не могат да се реализират като пълноценни
личности. С цел да се изгради чувствителност
и нетърпимост към нарушаване правата на
момичетата, да се разработят и наложат в
практиката подходи за работа по преодолява-
не на проблема и за да се намали броят на
момичетата с нарушено право на развитие,
следва да се направи следното:
3. Промяна на нагласите към мястото на
момичетата и жената в семейството и общест-
вото и гарантиране правото на развитие и рав-
нопоставеност чрез:
3.1. разработване на “карта на проблема”—
регионите, социалните и етническите групи, в
които са нарушени правата на момичетата;
3.2. разработване на адекватни подходи за
повишаване чувствителността на различни
нива—семейство, общност, за преодоляване на
проблема;
3.3. наблюдение и контрол от страна на ин-
ституциите за спазване на правата на момиче-
тата—от страна на системата за закрила на
детето и местните власти;
3.4. налагане на рестриктивни мерки към
семействата, нарушаващи или допускащи нару-
шение на правата на момичетата;
3.5. разработване и прилагане на поощре-
ния към семействата, които променят трайно
дискриминационното си отношение към мо-
мичетата.
Общовалидно е мнението, че децата от голе-
мите етнически малцинства в България са кла-
сически пример на дискриминация. Като се
започне от достъп до качествено образование
заедно със своите връстници от мнозинството
и се стигне до крайните форми—недопускане
до забавления за деца, от най-ранна възраст
представителите на малцинствата живеят в
дискриминираща ги среда. За промяна на тази
ситуация е необходимо:
4. Наблюдение за спазването на правата на
децата от малцинствата чрез:
4.1. въвличане на ромски и бежански орга-
низации с конкретни ангажименти за получа-
ване на сигнали и работа на терен;
4.2. годишни доклади от съответните инсти-
туции за изпълнение на държавните политики
към децата от малцинствата в сферата на обра-
зованието и здравеопазването;
4.3. създаване и прилагане в практиката на
специализирани програми за обучение в мулти-
етническа среда.
Участие на децата
• Осигуряване правото на детето на форми-
ране и изразяване на мнение.
• Създаване на механизъм за участието и
влиянието на децата върху разработване-
то на политики.
Правото на всяко дете да изразява възгледите
си свободно по всички въпроси, които го засягат,
като на тези възгледи се отдава дължимото зна-
чение при вземането на всички решения, които
го засягат, е основно право на детето, признато от
КПД и българското законодателство. Разширя-
ването на възможностите пред децата да изразя-
ват мнението си и зачитането на това мнение е не
само израз на уважение към детето и неговия
развиващ се капацитет, но и реален принос на
днешните деца за обогатяване и развиване на
обществото. През периода на изпълнение на тази
стратегия ще бъдат предприети следните мерки,
за да се осигурят допълнителни гаранции за осъ-
ществяване на това право:
1. Да се създадат механизми за зачитане
мнението на децата при изработване и прилага-
не на политиките за тях.
2. Да се въведе специализация на съдии,
прокурори и следователи, както и в админист-
рацията на органите на изпълнителната власт
за работа с деца.
3. Националният институт на правосъдието
да разработи програми с участието на юристи
от областта на семейното и детското право,
детски психолози и социални работници и да
организира периодичното обучение на съдии-
те, прокурорите и адвокатите от системата за
правна помощ по особеностите на детското
развитие и комуникацията с деца.
4. Да се оборудват/адаптират специални по-
мещения за престой, изслушване, разпит на деца,
включително на деца с увреждания, в произ-
водствата, които ги засягат.