Държавен вестник, бр. 33, 2016 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  33
(4) Решението по чл. 24, ал. 1 се предос-
тавя само за дейности, включени в списъка 
по ал. 1, като не се прилагат разпоредбите 
на чл. 7, ал. 1, т. 1 и 2.
Чл. 26. Когато заявлението за предоставяне 
на решение по чл. 24, ал. 1 бъде отхвърлено по 
вина на работодателя, той дължи на гражда-
нина на трета държава обезщетение съгласно 
българското законодателство.
Чл. 27. (1) Транспортните разходи от мяс-
тото на произход на сезонния работник до 
работното му място в Република България 
са за сметка на работодателя. Работодателят 
поема разноските и в обратната посока.
(2) За сметка на работодателя са задължи-
телните здравни застраховки и осигуряване 
на сезонния работник.
(3) Разходите по ал. 1 и 2 не се възстановяват 
на работодателя от сезонния работник и не 
могат да се приспадат от възнаграждението му.
Чл. 28. (1) Работодателят представя на 
Агенцията по заетостта доказателства, че на 
сезонния работник ще бъде осигурено подхо-
дящо, отговарящо на всички изисквания за 
безопасност и здраве, жилище до изтичане 
на срока на договора. 
(2) Жилището по ал. 1 се предоставя от 
работодателя или се осигурява с неговото 
съдействие.
(3) За ползването на жилището сезонният 
работник сключва договор за наем.
(4) Наемната цена на жилището по ал. 1 
е съобразена с получаваното от сезонния 
работник възнаграждение и с качеството на 
жилището и не се приспада автоматично от 
възнаграждението на сезонния работник.
(5) Работодателят уведомява Агенцията по 
заетостта за всяка промяна на обстоятелствата 
по ал. 1 – 4.
(6) При проверка на обстоятелствата по 
ал. 1 – 4 Изпълнителна агенция „Главна 
инспекция по труда“ има право на достъп 
до жилището на сезонния работник с негово 
съгласие.
Чл. 29. В случаите по чл. 24к, ал. 7 от 
Закона за чужденците в Република България 
сезонният работник може да продължи да ра-
боти при същия работодател или да го смени 
след решение на изпълнителния директор на 
Агенцията по заетостта.
Чл. 30. Този раздел не се прилага за граж-
дани на трети държави, които: 
1. осъществяват дейности от името на 
предприятия, установени в друга държава 
членка в рамките на предоставянето на 
услуги по смисъла на чл. 56 от Договора 
за функционирането на Европейския съюз, 
включително когато са командировани от 
предприятия, установени в държава – членка 
на Европейския съюз;
2. заедно с членовете на своите семейства и 
независимо от гражданството си упражняват 
правото си на свободно движение в Евро-
пейския съюз и Европейското икономическо 
пространство;
3. са приети като научни работници за 
целите на провеждане на научноизследова-
телски проект по споразумение за прием с 
научноизследователска организация;
4. са получили разрешение за извършване 
на дейност на свободна практика в Република 
България.
Раздел V
Вътрешнокорпоративен трансфер
Чл. 31. (1) Разрешението за лице, премес-
тено при вътрешнокорпоративен трансфер, с 
право на продължително пребиваване се изда-
ва от Министерството на вътрешните работи 
съгласно чл. 33п от Закона за чужденците в 
Република България и съдържа издаваното 
от изпълнителния директор на Агенцията по 
заетостта решение по чл. 7, ал. 3.
(2) При предоставяне на решението по 
ал. 1 не се прилагат разпоредбите на чл. 7, 
ал. 1, т. 1 и 2.
(3) Решението по ал. 1 дава право на ра-
ботник – гражданин на трета държава, да 
извършва трудова дейност на територията 
на Република България само за конкретно 
приемащо предприятие или група предпри-
ятия и само за длъжностите – ръководител, 
специалист или служител-стажант.
(4) Приемащото предприятие уведомява 
Агенцията по заетостта за всяка промяна, 
свързана с процедурата по предоставяне на 
решението по ал. 1.
Чл. 32. (1) Условията на труд за работ-
ниците – граждани на трети държави, пре-
местени при вътрешнокорпоративен транс-
фер, се уреждат при условията и по реда за 
командированите или изпратени работници 
и служители в рамките на предоставяне на 
услуги на територията на Република България. 
(2) Работникът – гражданин на трета дър-
жава, може да извършва трудова дейност на 
територията на Република България въз основа 
на разрешение за продължително пребиваване 
за целите на вътрешнокорпоративен трансфер 
за срок до:
1. три години – за работещите като ръко-
водители и специалисти;
2. една година – за работещите като слу-
жители-стажанти.
Чл. 33. Членовете на семейството на 
лице, преместено при вътрешнокорпоративен 
трансфер, имат право да работят по трудово 
правоотношение и да осъществяват дейност 
на свободна практика на територията на Ре-
публика България за срока на пребиваване на 
лицето, преместено при вътрешнокорпорати-
вен трансфер, при спазване на изискванията на 
чл. 33р от Закона за чужденците в Република 
България, с решение на изпълнителния ди-