Държавен вестник, бр. 111, 2004 г., стр. 143

Б Р О Й  111
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  143
ния за извънболнична помощ получават право
да извършват диспансеризация, като противо-
речаща на чл. 8, чл. 10, т. 3, чл. 26, ал. 1 и чл. 37,
ал. 2 от Закона за лечебните заведения. В жал-
бата са развити доводи за незаконосъобразност
на обжалвания текст от наредбата поради про-
тиворечие с цитираните материалноправни
норми от Закона за лечебните заведения.
Ответникът—министърът на здравеопазва-
нето, чрез процесуалния си представител юрк.
Василева оспорва жалбата. Счита, че Наредба
№ 28 от 2003 г., издадена на основание чл. 30,
ал. 1 от Закона за народното здраве (ЗНЗ), е в
съответствие с нормативните актове от по-ви-
сока степен. Съгласно чл. 30, ал. 1 ЗНЗ лечеб-
ните заведения извършват профилактични прег-
леди, изследвания и диспансерно наблюдение в
случаите, посочени в правилник за прилагане
на закона, и по ред, определен от министъра на
здравеопазването. В чл. 1, ал. 3 от Правилника
за прилагане на Закона за народното здраве е
конкретизирано, че диспансерното наблюдение
се извършва на лица от различни групи на насе-
лението, на лица с повишен риск за здравето, с
хронични заболявания, както и в други случаи
по ред, определен в наредба на министъра на
здравеопазването, поради което неправилно се
твърди от жалбоподателя, че чл. 2, ал. 2 в частта
“извънболнична и” от обжалваната наредба
“дава право” на лечебните заведения за извън-
болнична помощ да извършват диспансериза-
ция, защото всички лечебни заведения имат
право да извършват диспансеризация (диспан-
серно наблюдение) на определени групи от на-
селението или на лица с определени заболява-
ния по силата на закона. Подобна разпоредба
съществува в чл. 30 от новия Закон за здраве-
то, който ще влезе в сила от 1.I.2005 г. Атаку-
ваната разпоредба следва да се тълкува във
връзка с разпоредбата на чл. 1, ал. 3 и § 1, т. 2
от Закона за здравето като “метод” за активно
издирване, динамично наблюдение, диагнос-
тика, продължително лечение и социална адап-
тация на заболели лица. В рамките на метода
диспансеризация се осъществяват редица дей-
ности както в болничната, така и в извънбол-
ничната помощ. В жалбата се смесват различ-
ни по съдържание понятия—“диспансер” и
“диспансеризация”.
По допустимостта на жалбата:
Съобразно чл. 120, ал. 2 от Конституцията
на Република България (КРБ) гражданите и
юридическите лица могат да обжалват пред
съдилищата всички административни актове,
които ги засягат, освен изрично посочените
със закон. Всяко противоречие на подзаконов
нормативен акт с нормативен акт от по-висо-
ка степен води до накърняване на конститу-
ционния принцип за законност на държавно-
то управление, уреден в чл. 4, ал. 1 КРБ, и съз-
дава опасност от засягане на конкретни права
и задължения на гражданите или юридичес-
ките лица. Ето защо при обжалването на под-
законови нормативни актове не е необходимо
жалбоподателят да доказва пряк и личен ин-
терес от отмяната на атакувания акт. По си-
лата на чл. 13 ЗВАС жалба срещу нормативен
акт може да се подава без ограничение във
времето.
По изложените съображения съдът намира
жалбата, подадена от д-р Любомир Димитров
Трифонов от Габрово, за процесуално допустима.
По основателността:
Обжалваната Наредба № 28 от 25.ХI.2003 г.
на министъра на здравеопазването за профи-
лактичните прегледи и диспансеризацията е
издадена на основание чл. 30, ал. 1 от Закона
за народното здраве (ЗНЗ). Съгласно законо-
вия текст, във връзка с който е издадена наред-
бата, за опазване здравето и трудоспособност-
та на населението, здравните и лечебните за-
ведения извършват профилактични прегледи,
изследвания и диспансерно наблюдение в слу-
чаите, посочени в правилник за прилагане на
закона, и по ред, определен от министъра на
здравеопазването.
С Наредба № 28 се определя редът за про-
веждане на профилактичните прегледи и из-
следвания при деца и бременни и за диспансе-
ризация. Съгласно чл. 1, ал. 3 от наредбата “дис-
пансеризацията” е метод за активно издирване,
динамично наблюдение, диагностика, продъл-
жително лечение и социална адаптация на за-
болели лица. В чл. 2 от наредбата се определят
лечебните заведения, които извършват профи-
лактичните прегледи и диспансеризацията, като
съгласно ал. 1 от същия текст профилактични-
те прегледи се извършват от лечебните заведе-
ния за извънболнична медицинска и стомато-
логична помощ, а съгласно ал. 2 от чл. 2—дис-
пансеризацията се провежда от лечебни заве-
дения за извънболнична и болнична медицин-
ска помощ и диспансерите.
Предмет на обжалване пред настоящия със-
тав на Върховния административен съд е пос-
ледната цитирана разпоредба—ал. 2 на чл. 2
от Наредба № 28 в частта “извънболнична и”,
като в жалбата се твърди, че в тази част наред-
бата противоречи на чл. 8, чл. 10, т. 3, чл. 26,
ал. 1 и чл. 37, ал. 2 от Закона за лечебните за-
ведения (ЗЛЗ).
В част втора, глава втора от Закона на ле-
чебните заведения са определени видовете ле-
чебни заведения и дейностите, които се извър-
шват във всеки вид лечебно заведение. Съг-
ласно чл. 8, ал. 1 ЗЛЗ лечебните заведения за
извънболнична помощ са: амбулатории за пър-
вична и за специализирана медицинска помощ,
които могат да бъдат индивидуална и групова
практика, медицински, стоматологичен, меди-