Държавен вестник, бр. 42, 2005 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  42
(7) Основанията за прекратяване на осино-
вяването извън унищожаването по ал. 6 се уреж-
дат от правото, приложимо към действието на
осиновяването съгласно ал. 5.
(8) При прекратяване на осиновяването тряб-
ва да се съобразят интересите на ненавърши-
лия пълнолетие осиновен.
Отношения между родители и деца
Чл. 85. (1) Отношенията между родители и
деца се уреждат от правото на държавата, в която
е тяхното общо обичайно местопребиваване.
(2) Ако родителите и детето нямат общо
обичайно местопребиваване, отношенията меж-
ду тях се уреждат от правото на държавата, в
която е обичайното местопребиваване на дете-
то, или от неговото отечествено право, ако то е
по-благоприятно за него.
Настойничество и попечителство
Чл. 86. (1) Учредяването и прекратяването
на настойничеството и попечителството се
уреждат от правото на държавата, в която
лицето, което се поставя под настойничество
или попечителство, има своето обичайно мес-
топребиваване.
(2) Отношенията между лицето, поставено
под настойничество или попечителство, и нас-
тойника или попечителя се уреждат от право-
то, което е било приложено съгласно ал. 1.
(3) Задължението да се приеме настойничест-
во или попечителство се урежда от отечестве-
ното право на лицето, посочено за настойник
или попечител.
(4) Временни или спешни мерки за закрила
могат да бъдат взети по българското право,
когато лицето или негово движимо или недви-
жимо имущество се намира на територията на
Република България.
Издръжка
Чл. 87. (1) Задължението за издръжка се уреж-
да от правото на държавата, в която е обичайно-
то местопребиваване на търсещия издръжка,
освен ако неговото отечествено право е по-бла-
гоприятно за него. В този случай се прилага оте-
чественото право на търсещия издръжка.
(2) Когато търсещият и дължащият издръж-
ка са граждани на една и съща държава и дъл-
жащият издръжка има обичайно местопреби-
ваване в тази държава, прилага се общото им
отечествено право.
(3) Когато приложимото чуждо право по ал. 1
и 2 не допуска присъждането на издръжка, при-
лага се българското право.
(4) Когато задължението за издръжка меж-
ду бивши съпрузи произтича от унищожаване
на брак или от развод, прилага се правото, ко-
ето е било приложено съгласно чл. 78, съответ-
но чл. 82.
Обхват на приложимото право към
издръжката
Чл. 88. (1) Приложимото право към издръж-
ката определя:
(3) Ако приложимото чуждо право не допус-
ка развода и към момента на подаване на мол-
бата за развод единият от съпрузите е българ-
ски гражданин или има обичайно местопреби-
ваване в Република България, прилага се бъл-
гарското право.
Произход
Чл. 83. (1) Произходът се урежда от правото
на държавата, чието гражданство детето е при-
добило към момента на раждането.
(2) Въпреки разпоредбата на ал. 1 може да
се приложи, ако това е по-благоприятно за де-
тето:
1. правото на държавата, на която детето е
гражданин или в която има обичайно место-
пребиваване към момента на установяване на
произхода, или
2. правото, което е приложимо към личните
отношения между родителите към момента на
раждането.
(3) Препращането към правото на трета
държава се приема, когато това право допуска
установяването на произхода на детето.
(4) Припознаването е действително, ако от-
говаря на отечественото право на лицето, кое-
то го е извършило, или на отечественото право
на детето към момента на припознаването, или
на правото на държавата, в която е обичайното
местопребиваване на детето към момента на
припознаването.
(5) Формата на припознаването се урежда
от правото на държавата, в която то е извърше-
но, или от приложимото право съгласно ал. 4.
Осиновяване
Чл. 84. (1) Условията за осиновяването се
уреждат от правото на държавата, чиито граж-
дани са осиновяващият (осиновяващите) и оси-
новяваният към момента на подаване на мол-
бата за осиновяване.
(2) Ако те са с различно гражданство, прила-
га се отечественото право на всяко от лицата.
(3) Когато осиновяваното лице е български
гражданин, иска се съгласието на министъра
на правосъдието. Условията и редът за даване
на съгласие за осиновяване от чужд гражданин
на лице—български гражданин, се определят с
наредба на министъра на правосъдието.
(4) Когато осиновяваното лице е български
гражданин, осиновяващият—български или
чужд гражданин, който има обичайно место-
пребиваване в друга държава, трябва да отгова-
ря и на условията за осиновяване по правото на
тази държава.
(5) Действието на осиновяването се урежда
от общото отечествено право на осиновителя и
осиновения. Ако те са с различно гражданство,
прилага се правото на държавата, в която е
тяхното общо обичайно местопребиваване.
(6) Унищожаването на осиновяването се
урежда от правото, което е било приложимо
към условията за осиновяването съгласно ал. 1,
2 и 4.