Държавен вестник, бр. 25, 2009 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  25
Чл. 145. (1) След употреба на физическа сила,
помощни средства или оръжие лекарят е длъ-
жен да окаже незабавна медицинска помощ на
пострадалото лице и подробно да регистрира
причинените увреждания, ако има такива.
(2) При самонаранявания или опити за са-
моубийство на лишените от свобода незабавно
се оказва необходимата медицинска помощ.
Чл. 146. (1) Когато прецени, че са налице
причини от здравословен характер, директорът
на лечебното заведение препоръчва да се:
1. удължи престоят на открито или да се
промени характерът на възложената работа;
2. отмени или да се отложи изпълнението на
наложеното дисциплинарно наказание;
3. настани на лечение в специализирано ле-
чебно заведение.
(2) В наредбата за медицинското обслужва-
не в местата за лишаване от свобода се пред-
виждат специални разпоредби за жените и не-
пълнолетните съобразно техните специфични
нужди и състояния.
Чл. 147. (1) При съмнения за психично раз-
стройство на лишен от свобода се провеждат
клинично-психологически и психиатрични из-
следвания за уточняване на диагнозата.
(2) Страдащите от психични разстройства,
които се нуждаят от болнично лечение, се нас-
таняват в специализираната болница за ак-
тивно лечение към местата за лишаване от
свобода.
(3) При констатирана невменяемост лише-
ният от свобода се изпраща на лечение в специ-
ализирано психиатрично заведение.
Чл. 148. Лишените от свобода със зависи-
мости или суицидни прояви се водят на отчет
от лекаря психиатър и инспектор-психолога.
За тях се изготвят специализирани програми
за третиране.
Раздел III
Снабдяване с лекарства
Чл. 149. (1) Цялостната дейност по снабдя-
ването с лекарства се ръководи и контролира
от директорите на лечебните заведения към
местата за лишаване от свобода.
(2) Лекарства с упойващо или наркотично
действие се предоставят на нуждаещите се само
в рамките на предписаната дневна доза.
(3) Лишените от свобода могат да получават
лекарства отвън само със знанието на лекаря
на съответното лечебно заведение и под негов
контрол.
Раздел IV
Здравен контрол и хигиена в местата за
лишаване от свобода
Чл. 150. (1) Медицинските специалисти в
лечебните заведения към местата за лишаване
от свобода изпълняват задълженията на здрав-
ни инспектори и дават предписания относно:
1. количеството и качеството на храната и
качеството на водата, предназначена за питей-
но-битови нужди;
2. годността и чистотата на дрехите и спал-
ните принадлежности;
3. хигиената и чистотата на помещенията и
на настанените в тях лишени от свобода;
4. състоянието на осветлението, отопление-
то, канализацията и проветряването на спални-
те и работните помещения;
5. здравословните и безопасните условия на
труд на лишените от свобода и възлагането на
работа в съответствие с тяхното здравословно
състояние;
6. спазване на противоепидемичния режим
на работа в лечебните заведения към местата
за лишаване от свобода.
(2) При констатирани нарушения от сани-
тарно-хигиенно естество здравните инспекто-
ри издават предписания за отстраняването им,
които са задължителни за началниците на зат-
ворите и на поправителните домове.
Чл. 151. (1) На лишените от свобода се оси-
гуряват условия за:
1. поддържане на косата и бръснене;
2. хигиена на ръцете и краката;
3. къпане—по възможност всеки ден, но
най-малко два пъти седмично; след всяко
ползване на баня помещението се почиства и
дезинфекцира;
4. задължителна смяна на личното и посте-
лъчното бельо най-малко веднъж седмично.
(2) Под контрола на медицински специалист
ежемесечно се извършва основно почистване и
дезинфекция на спалните и помещенията за
общо ползване.
Г л а в а  е д и н а д е с е т а
СОЦИАЛНА ДЕЙНОСТ И ВЪЗПИТАТЕЛНА
РАБОТА
Чл. 152. (1) Социалната дейност и възпита-
телната работа са основни средства за ресоци-
ализация на лишените от свобода и са насочени
към подпомагане на личностната промяна на
осъдените и изграждане на умения и способ-
ности за законосъобразен начин на живот в
обществото.
(2) Социалната дейност и възпитателната
работа в местата за лишаване от свобода
включват:
1. диагностична и индивидуална корекцион-
на дейност;
2. програми за въздействие, за намаляване
на рецидива и риска от значителни вреди;
3. образование, обучение и квалификация на
лишените от свобода;
4. творчески, културни и спортни дейности и
религиозна подкрепа.
(3) С лишените от свобода се осъществява
групова и индивидуална социална дейност и
възпитателна работа.