Държавен вестник, бр. 46, 2017 г., стр. 5

БРОЙ  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
на оспорващите, липсва правна забрана или 
ограничение с наредба, уреждаща конкретен 
медицински стандарт, да се измени и допълни 
наредба, третираща медицински стандарт по 
друга специалност. Издаването на наредби 
за утвърждаване на отделните медицински 
стандарти е възложено в компетентност на 
министъра на здравеопазването, поради кое-
то, изменяйки и допълвайки Наредба № 25 от 
2010 г. за утвърждаване на медицински стандарт 
„Гастроентерология“ с изрична заключителна 
разпоредба на наредбите относно медицински 
стандарти „Вътрешни болести“, „Кардиология“ 
и „Нуклеарна медицина“, органът е приложил 
правилно изискванията на правната техника 
при издаване на нормативен акт.
Оспорената наредба обаче е незаконосъо-
бразна поради допуснати съществени нарушения 
на административнопроизводствените правила, 
а именно – издадена е в разрез с императив-
ните норми на чл. 28, ал. 2 и чл. 26 ЗНА (в 
относимата към казуса редакция).
Подзаконовото нормативно регулиране е 
конституционно призната функция на висшите 
органи на изпълнителната власт, осъществявана 
в публичен интерес – чл. 115 КРБ. Дейността 
по издаване на нормативни административни 
актове, бидейки същностен белег на държав-
ното управление и основен правен регулатор, 
се подчинява на общите принципи на чл. 4, 
6, 8 и 12 АПК – законност, съразмерност, ра-
венство и достъпност, публичност и прозрач-
ност. Спазването на предвидената процедура 
е императивно задължение на натоварените с 
нормотворчески правомощия административни 
органи, обезпечаващо законосъобразното фор-
миране на управленски решения и приемането 
на регулиращите определени обществени отно-
шения правни норми по разумен, компетентен 
и стабилен начин. Нормотворческият процес 
се основава и на принципите на обоснованост, 
стабилност, откритост и съгласуваност – чл. 26, 
ал. 1 ЗНА. В тази връзка ЗНА придава изклю-
чително значение на мотивирането на пред-
ложението за приемане на нормативен акт и 
възможността за предварителното му разгла-
сяване и обсъждане с всички заинтересовани 
преди внасянето му за обсъждане и приемане 
от компетентния орган, за да се гарантират 
горепосочените принципи, които формулират 
и целите на изискването. По силата на чл. 28, 
ал. 2 ЗНА мотивите, съответно докладът към 
него, трябва да съдържат: 1) причините, ко-
ито налагат приемането; 2) целите, които се 
поставят; 3) финансовите и други средства, 
необходими за прилагането на новата уредба; 4) 
очакваните резултати от прилагането, включи-
телно финансовите, ако има такива; 5) анализ 
за съответствие с правото на Европейския съюз. 
Проект на нормативен акт, към който не са 
приложени отговарящи на изрично заложените 
в закона критерии мотиви, съответно доклад, 
не се обсъжда от компетентния да го приеме 
орган – чл. 28, ал. 3 ЗНА. Мотивировката с 
дефинираното от законодателя съдържание 
трябва да е налице преди внасяне на проекта 
за обсъждане, да е публикувана и да е станала 
достояние на всички заинтересовани лица, за 
да могат същите реално да упражнят правото 
си на предложения и становища по проекта. 
С оглед императивния им характер неизпъл-
нението на посочените процедурни правила 
представлява съществено нарушение.
За издаването на процесната наредба в пър-
воначалната є редакция (ДВ, бр. 56 от 2010 г.) 
липсват каквито и да било мотиви. По делото 
няма данни такива да са публикувани, преди 
същата да стане част от обективното пози-
тивно право. Формално към изменящите и 
допълващите я наредби относно медицинските 
стандарти „Вътрешни болести“, „Кардиология“ 
и „Нуклеарна медицина“ присъстват мотиви 
(вкл. под формата на докладна записка), но по 
същество те нямат изискуемото съдържание 
и не изпълняват целта на закона. Видно от 
докладна записка (представена в неподписан 
екземпляр) относно проект на Наредба за 
изменение и допълнение на Наредба № 28 от 
2010 г. за утвърждаване на медицински стан-
дарт „Вътрешни болести“, с която е променена 
и процесната, със същата се приема изцяло 
нов стандарт по гастроентерология. Замяната 
на действащия стандарт с нов следва да бъде 
надлежно обосновано с конкретни съобра-
жения, касаещи съответната специалност, 
за която се отнася. Посочените най-общо 
в докладната записка причини, валидни за 
всички стандарти, без да е отчетена специфи-
ката на специалността „Гастроентерология“ и 
конкретните изисквания за осъществяване на 
свързаните с нея медицински дейности, както 
и синтезираното представяне на въвежданите 
в стандартите промени, не представлява годна 
обосновка за измененията и допълненията 
на Наредба № 25 от 2010 г., още повече, че 
замяната на уредбата на стандарта с нова е 
извършена едва четири месеца след издаване 
на обжалваната наредба. Съдържанието на об-
съжданите мотиви не може да бъде релевантна 
обосновка по смисъла на чл. 28, ал. 2 ЗНА, т.к. 
приемането на „изцяло нов стандарт“ (л. 109) 
не е самоцел, а се определя от развитието на 
обществените отношения в съответната сфера. 
Предвид следващата от нормативните изиск- 
вания финансова и административна тежест 
за засегнатите от наредбата лица, принципът 
за правна сигурност предпоставя трайност и 
устойчивост на уредбата, а не непрекъснат 
динамичен процес на лишени от сериозно 
предварително проучване и обосновка измене-
ния. От изложеното не става ясно кое налага 
промените в изискванията по отношение на 
оспорения стандарт и как те биха постигнали 
общо заложената за всички стандарти бланкет-
на цел – облекчаване на лечебните заведения. 
Лаконичната декларация, че промените не биха 
натоварили бюджета на болниците, освен не-
коректна, не съответства на мотивировката от