Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 139

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  139
изискванията за преоценка предприятието следва
да приложи този стандарт, за да определи дали
стойността на актива може да бъде намалена;
б) ако справедливата стойност на актива е опре-
делена на друга база, а не по пазарната му стойност,
неговата преоценена стойност (справедлива стой-
ност) може да бъде по-висока или по-ниска от въз-
становимата му стойност; следователно с оглед при-
лагане на изискванията за преоценка предприятие-
то следва да приложи този стандарт, за да определи
дали стойността на актива може да бъде намалена.
Определения
2. В този стандарт се използват определения
със следното значение:
Възстановима стойност—по-високата от нет-
ната продажна цена на даден актив и неговата стой-
ност в употреба.
Нетна продажна цена—сумата, която може да се
получи за даден актив при пряка сделка между ин-
формирани и желаещи осъществяването є купувач и
продавач, намалена с разходите по продажбата.
Стойност в употреба—сегашната стойност на
прогнозираните бъдещи парични постъпления,
които се очаква да бъдат получени при непрекъс-
натото използване и при освобождаването от ак-
тива в края на полезния срок на ползването му.
Балансова (преносна) стойност—стойността,
по която един актив се посочва в счетоводния ба-
ланс на предприятието след приспадане на начис-
лената амортизация и начислените към момента
загуби от обезценката му.
Разходи при освобождаване от актива—разхо-
дите, които са пряко свързани с освобождаване на
предприятието от даден актив (например разходи
по прекратяване на експлоатацията на уранови
мини, по извеждане на ядрени реактори и т.н.), с
изключение на финансовите разходи и разходите
за подоходни данъци.
Генериращ парични постъпления обект—най-
малката разграничима група от активи, която по-
ражда (генерира) парични постъпления при изпол-
зването на активите, които са в значителна степен
независими от паричните постъпления от други
активи или групи от активи.
Корпоративни активи—активи, които генери-
рат бъдещи парични постъпления както от раз-
глежданите обекти, генериращи парични постъп-
ления, така и от други обекти, генериращи парич-
ни постъпления. В корпоративните активи не се
включва положителната търговска репутация.
Загуба от обезценка на активи—сумата, с коя-
то преносната стойност на актива превишава не-
говата възстановима стойност.
Активен пазар—пазар, на който търгуваните
на пазара единици са хомогенни—желаещи про-
давачи и купувачи могат да се намерят по всяко
време и информацията за цените по сделките е
общодостъпна.
Условия за обезценка на активи
3.1. Обезценка на активите се извършва най-
малко веднъж в края на отчетния период във връз-
ка със съставянето на годишния финансов отчет.
3.2. Обезценка на активите се извършва, като
се спазва следният ред:
а) определя се дали са налице условия за обез-
ценка на актива;
б) определя се възстановимата стойност на
актива;
в) определя се загубата от обезценка на актива.
3.3. За да се определи наличието на условия за
обезценка на актива, се използват:
а) външни източници на информация:
Според външните източници на информация
такива условия са налице, когато през отчетния
период:
—продажната цена на актива е спаднала пове-
че, отколкото би могло да се очаква, вследствие на
моралното и физическото му изхабяване;
—са настъпили или се очаква да настъпят в
близко бъдеще значителни негативни за предпри-
ятието изменения в технологичната, пазарната,
икономическата или правната среда;
—пазарните лихвени проценти или другите па-
зарни нива на доходи от инвестиции са се увеличи-
ли, което ще повиши нормата на дисконтиране при
определяне на стойността в употреба;
—балансовата стойност на нетните активи на
предприятието е по-висока от пазарната му капи-
тализация;
б) вътрешни източници на информация:
Според вътрешните източници на информация
условия за обезценка на активи са налице, когато
през отчетния период:
—е постъпила информация за значително мо-
рално изхабяване или за физическа повреда на
актива;
—са настъпили или се очаква да настъпят в
близко бъдеще значителни негативни за предпри-
ятието изменения в степента или в начина на из-
ползване на актива, като преустановяване или
преструктуриране на дейността, в която се изпол-
зва активът; продажба на актива преди предвари-
телно установения срок и други подобни;
—вътрешните отчети на предприятието показ-
ват вероятност за намаляване на икономическата
изгода от актива под очакваната;
в) други източници на информация.
3.4. При определяне на необходимостта от обез-
ценка на актива предприятието прилага принципа
за същественост.
Например, когато през периода възстановима-
та стойност на актива е значително по-висока от
балансовата му стойност, не е необходимо в края
на този период отново да се определя възстанови-
мата стойност, освен ако са настъпили събития,
които да елиминират превишението.
Потребността от определяне на възстановима
стойност в края на периода може да отпадне и
когато изброените в т. 3.3 от този стандарт външ-
ни и вътрешни източници на информация показ-
ват незначителни изменения в условията за изпол-
зване на актива или в нормата на дисконтиране,
както и когато са налице доказателства, че една от
двете съставни части на възстановимата стойност
(нетната продажна цена и стойността в употреба)
е по-висока от балансовата стойност на актива.
Определяне на възстановимата стойност на
отделен актив
4.1. За да се определи възстановимата стойност
на даден актив, трябва да се определят поотделно
и да се съпоставят нетната му продажна цена и
стойността му в употреба.