Държавен вестник, бр. 45, 2009 г., стр. 13

Б Р О Й  45
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  13
нието си след първото гласуване. В нашия слу-
чай процедирането по този начин има за после-
дица вземането на решение в отсъствието на
алтернатива, увеличаването на риска от него-
вата неадекватност и намалява очакването от
оптимален резултат от акта. Тъкмо в стремежа
да бъдат избегнати посочените негативни пос-
ледици трябва да се търси разумът на обсъжда-
ния текст от Конституцията.
 Само на това основание чл. 47а ЗЕС е про-
тивоконституционен. Въпреки това по този
довод в решението няма нито ред.
 Независимо от това за пълнота се налага
анализ—противоречи ли ЗЕС в тази му част на
чл. 19, ал.1, 2 и 3 от Конституцията?
Изхождайки от съдържащата се в чл. 47а
забрана да съвместяваш едновременно качес-
твото на оператор на програма и да ползваш
ограничен честотен ресурс за цифрово разпрос-
транение, не се защитава конкуренцията, тъй
като се намалява броят на участниците в ме-
дийната среда. Наред с това разпоредбата съз-
дава проблем, тъй като принуждава собствени-
ците на радио- и телевизионни програми да пол-
зват услугите на определен ползвател на огра-
ничен ресурс. Интегрираната структура опера-
тор—ползвател на мрежа за разпространение
дава възможност за обединяване на логистич-
ни ресурси и опит.
Въпреки това забраната за съвместяване на
двете качества се оправдава с опасността от
концентрация.
Само при аналоговото разпространение по-
ради техническа необходимост създателят на
програмата съвпада с лицето, което предоставя
и услугата радиоразпръскване на сигнала. Но
това съвсем не може да бъде основание да съ-
ществува забраната за цифровите оператори на
програми да ползват собствена мрежа за раз-
пространение на сигналите.
Телевизионните оператори, които разпрост-
раняват програми чрез предоставен им спектър
за наземно аналогово разпръскване, концентри-
рат приходите от реклама. Тъкмо тук законът
създава неравни правни условия за стопанска дей-
ност—операторът на програма по аналоговата те-
левизия да ползва и част от радиовълновия спек-
тър на държавата. Същевременно този, който
ползва мрежа за наземно цифрово радиоразпръс-
кване, да не може да бъде оператор на програма.
Краят на 2012 г. е крайният срок по поет между-
народен ангажимент страната ни да приключи
цифровизацията на ефира. Впрочем въпреки
шумно прокламираната цифровизация, която
изцяло да замени аналоговото разпространение
на сигнали с § 5 (ДВ, бр. 17 от 2009 г.) е предвиде-
но раздадените разрешения за аналогово назем-
но разпръскване да се издават за срок до 31 де-
кември 2012 г. И още—през април 2009 г. Коми-
сията за регулиране на съобщенията е приела пра-
вила за издаване на разрешения за ползване на
ограничен ресурс за наземно аналогово разпръс-
кване. Така наред със съществуващите обществе-
ни оператори се добавят още субекти, които да
ползват без ограничения приходи от реклама.
Забраната за съвместяване на дейността по
съставяне на радио- и телевизионни програми
с предоставяне на услуга по радиоразпръскване
е предпоставка за ограничаване на инвестици-
ите, за което ще стане дума по-долу.
Член 48, ал. 3 и 4 ЗЕС противоречи на чл. 19,
ал. 1, 2 и 3 от Конституцията
Според ал. 3 онзи, комуто е дадено разреше-
ние за ползване на радиочестотен спектър за
цифрово разпространение на програми, не може
да бъде радио- и телевизионен оператор. След-
ващата алинея предвижда ограничение това
предприятие или свързано с него лице да няма
право да изгражда електронна съобщителна
мрежа за пренос на програми.
Посочената ал. 3 на чл. 48 е огледален образ
на чл. 47а и изложеното по-горе не е нужно да
се преповтаря.
Аргументът, че ако съществува такава въз-
можност от разпространителите на програми,
може да доведе до концентрация, се използва
и тук. Но на тази теза може да се противопос-
тави тезата, че разпространителите на програ-
ми са лишени от избор и преднамерено насоч-
вани към различни собственици на мрежи за
пренос. Упоритото твърдение във всичките
становища на заинтересованите страни, вклю-
чително и на Комисията за защита на конку-
ренцията, че поделението на БТК за радиораз-
пръскване няма господстващо положение на
пазара, не пречи да бъде извършвана проверка
дали съществува концентрация по повод на
опит покупката на поделението. Не е изклю-
чена възможността собственици на преносна
среда да сключат споразумения или съгласу-
вани практики помежду си, които имат за пос-
ледица предотвратяване, ограничаване или
нарушаване на конкуренцията, и така да зат-
руднят разпространителите на програми.
 Разпоредбата на чл. 48, ал. 3 противоречи
на чл. 19, ал. 3 от Конституцията, тъй като е
препятствие не само за инвестициите и сто-
панската дейност на българските, но и на чуж-
дестранните инвеститори. Случайна хипоте-
за е, че в страната ще дойде инвеститор, кой-
то няма опит в доставка на услуги за аналого-
во или цифрово излъчване на радио-телеви-
зионни сигнали или да не е оператор на прог-
рами. С това си съдържание разпоредбата кар-
тографира забраната по отношение не само
на страни от Европейската общност, но и в
по-общ план. Това значи, че и българска фир-
ма не може да прави инвестиции в чужбина.
Да се обосновава забраната с процеса на све-
товната глобализация, тъй като разпръсква-
нето няма предели, е повече от неуместно.