Държавен вестник, бр. 28, 2012 г., стр. 5

БРОЙ  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
УКАЗ № 139
На основание чл. 98, т. 6 от Конституцията 
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Освобождавам Захари Митев Радуков от 
длъжността извънреден и пълномощен по­
сланик на Република България в Република 
Беларус.
Изпълнението на указа възлагам на ми­
нистъра на външните работи.
Издаден в София на 29 март 2012 г.
Президент на републиката: 
Росен Плевнелиев
Министър-председател: 
Бойко Борисов
Подпечатан с държавния печат.
3617
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 4
от 26 март 2012 г. 
по конституционно дело № 14 от 2011 г.
Конституционният съд в състав: председа­
тел: Евгени Танчев, членове: Емилия Друмева, 
Владислав Славов, Димитър Токушев, Благо­
вест Пунев, Пламен Киров, Красен Стойчев, 
Георги Петканов, Ванюшка Ангушева, Цанка 
Цанкова, Стефка Стоева, Румен Ненков, при 
участието на секретар-протоколиста Силвия 
Василева разгледа в закрито заседание на 
26 март 2012 г. конституционно дело № 14 от 
2011 г., докладвано от съдията Стефка Стоева.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 във 
връзка с чл. 150, ал. 2 от Конституцията на 
Република България.
Делото е образувано на 14.12.2011 г. по 
искане на тричленен състав на Върховния 
административен съд за установяване на 
противоконституционност на чл. 25, т. 3 от 
Закона за достъп и разкриване на докумен­
тите и за обявяване на принадлежност на 
български граждани към Държавна сигурност 
и разузнавателните служби на Българската 
народна армия (ЗДРДОПБГДСРСБНА) (обн., 
ДВ, бр. 102 от 2006 г.; последно изм., бр. 48 
от 2011 г.) в частта „документи от ръководи­
лия го щатен или нещатен служител, както 
и наличие на данни за лицето в справочните 
масиви (регистрационни дневници и картоте­
ки), протоколите за унищожаване или други 
информационни носители“.
Вносителите на искането твърдят, че съ­
гласно чл. 24 ЗДРДОПБГДСРСБНА принад­
лежността към органите по чл. 1 от закона 
се установява при наличие на дейност като 
щатен или нещатен служител или секретен 
сътрудник на тези органи, а това обстоятелство 
се установява съгласно чл. 25 от закона въз 
основа на документи, съдържащи се в информа­
ционните фондове, отделно посочени за всяка 
хипотеза. Поддържат, че административният 
орган упражнява правомощията си при ус­
ловията на обвързана компетентност и след 
като изискващите се по чл. 25, т. 3 от закона 
предпоставки са налице по отношение на про­
веряваното лице, за него не съществува друга 
възможност освен да обяви принадлежност 
към органите по чл. 1 от закона. Вносителите 
считат, че според законодателя е необходимо 
единствено документите да са от кръга на 
изброените в чл. 25 ЗДРДОПБГДСРСБНА и 
да отговарят на легалното определение за „до­
кумент“ съгласно § 1, т. 1 от допълнителните 
разпоредби на закона. Според изложеното в 
искането законът не отдава значение дали 
има или няма безспорни доказателства за 
осъществена реална дейност, поради което и 
не предвижда възможност да се събират та­
кива доказателства пред комисията и съда, а 
съдебната проверка за законосъобразността на 
решението се свежда единствено до проверка 
на процедурата по приемането му. 
В искането се поддържа, че с Решение 
№ 10 от 22.09.1997 г. по к.д. № 14 от 1997 г. 
(неправилно е посочено к.д. № 4 от 1997 г.) 
Конституционният съд е обявил за противо­
конституционен § 1, т. 3 от допълнителните 
разпоредби на Закона за достъп до докумен­
тите на бившата Държавна сигурност (отм.) 
с мотиви, че качеството на едно лице като 
„сътрудник“ следва да се определя само във 
връзка с безспорни доказателства за съзна­
телно предоставяна информация на органите 
на бившата Държавна сигурност. Въпреки 
това решение, по мнение на вносителите на 
искането, в чл. 25, т. 3, последна хипотеза от 
ЗДРДОПБГДСРСБНА отново е посочено, че 
наличието на данни за лицето в справочните 
масиви (регистрационни дневници и картотеки) 
и протоколите за унищожаване представляват 
доказателства, с които се установява дейност 
на секретен сътрудник. При разглеждане на 
делата по повод обжалване на решенията на 
комисията по ЗДРДОПБГДСРСБНА според 
вносителите на искането страните непрекъс­
нато се позовават на цитираното решение на 
Конституционния съд, обосновавайки интереса 
си с възможността органите на Държавна си­
гурност да са злоупотребили с права и необхо­
димостта от пряко прилагане на Конституцията 
от съдилищата. В заключение вносителите на 
искането сочат, че със сега действащия закон, 
който административният орган прилага, се 
възпроизвежда отменена правна норма и за 
заинтересуваните лица е налице правен интерес 
да искат ново произнасяне от Конституционния 
съд, което мотивира съдебния състав да поиска 
от Конституционния съд на основание чл. 149,