Държавен вестник, бр. 80, 2011 г., стр. 17

БРОЙ  80	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
изграждат на различни плоскости. От гледна 
точка на понятието държавен орган е важно 
какви държавновластнически правомощия той 
упражнява спрямо другите правни субекти: 
останалите държавни органи, обществени 
организации и гражданите. От гледна точка 
на „длъжностни лица“ става дума за техните 
права и задължения, за отговорностите, които 
носят във връзка със служебното си положение. 
Независимо че като държавен орган действат 
физически лица, той не трябва да се иденти­
фицира с тях без оглед на това, какъв орган 
е – едноличен или колективен. Длъжностни 
лица пък означава персоналното място на 
лицата в държавния апарат, техния статут и 
правоотношението, в което влизат с държа­
вата по силата на служебното си положение. 
Според КС искането на главния прокурор 
трябва да се обсъди във връзка с чл. 80 от 
Конституцията. Тази разпоредба на Консти­
туцията задължава длъжностните лица и 
гражданите да предоставят исканите сведения 
и документи на парламентарните комисии. 
Нормата няма предвид държавните органи, 
каквито са прокурорите и следствените органи. 
Следователно законодателят е ограничил кръга 
на лицата, които са длъжни да се явят пред 
парламентарните комисии и да предоставят 
исканите сведения и документи, включително 
и факти, представляващи следствена тайна. В 
този смисъл разпоредбата на чл. 100 ПОДНС 
не е в съзвучие с чл. 80 от Конституцията. 
Конституционният съд приема, че разпо­
редбата на чл. 100 ПОДНС е в противоречие 
с изискванията на чл. 8 от Конституцията, 
провъзгласяващ разделението на властите, и 
с чл. 117, ал. 2 от Конституцията, който га­
рантира независимостта на съдебната власт. 
Поради това оспореният с искането на глав­
ния прокурор на Република България текст 
на чл. 100 от Правилника за организацията и 
дейността на Народното събрание (обн., ДВ, 
бр. 58 от 2009 г., последно изм., ДВ, бр. 43 
от 2010 г.) следва да се обяви за противокон­
ституционен.
По изложените съображения и на основа­
ние чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията на 
Репуб­лика България Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна разпо­
редбата на чл. 100 от Правилника за органи­
зацията и дейността на Народното събрание 
(обн., ДВ, бр. 58 от 2009 г., последно изм., 
ДВ, бр. 43 от 2010 г.) в частта „следствена“.
Съдиите Емилия Друмева, Благовест Пу­
нев, Цанка Цанкова, Стефка Стоева и Румен 
Ненков са подписали решението с особено 
мнение.
Председател: Евгени Танчев
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
по конституционно дело № 7 от 2011 г.
На конституционните съдии Емилия Друмева 
и Стефка Стоева 
Не подкрепяме решението, защото счита­
ме, че се е фокусирало само върху съдебната 
власт и така игнорира и пропуска същностни 
страни от взаимодействието между трите 
власти, което е неразделна част от предмета 
на това дело.
1. Настоящият спор е за част от разпо­
редба на действащия Правилник за органи­
зацията и дейността на Народното събрание 
(ПОДНС) – чл. 100. Цялостно се регламентира 
правото на народните представители да пи­
тат и търсят информация; регламентира се и 
насрещното задължение на държавните орга­
ни, длъжностните лица и гражданите да им 
предоставят търсените сведения, дори когато 
те представляват държавна, служебна или 
следствена тайна, като гаранция, че правото 
на народните представители няма да е гола 
декларация (познато от предишни режими), 
а се упражнява ефективно, както е присъщо 
на една парламентарна република, каквато е 
съвременна България. 
2. ПОДНС е особен и единствен нормати­
вен акт, приет и действащ непосредствено въз 
основа на Конституцията. Всеки негов текст 
развива конституционна норма, респ. прин­
цип. Въпросният чл. 100 развива заложеното 
в Конституцията (чл. 79, ал. 1 и 3 и чл. 80) 
положение, че народните представители уп­
ражняват мандата си, като формират временни 
комисии, провеждат проучвания и анкети, 
канят длъжностни лица и граждани, които са 
длъжни да им предоставят исканите сведения 
и документи, т.е. народните представители 
осъществяват конституционно предвидените 
компоненти от своите пълномощия, без ко­
ито компоненти народното представителство 
не може да функционира по предназначение 
и да осъществява основните си функции по 
Конституция (чл. 62, ал. 1), в т.ч. контрола 
върху процедурите по разрешаване, прила­
гане и използване на СРС, съхраняването и 
унищожаването на получената чрез тях ин­
формация съгласно Закона за СРС и Закона 
за електронните съобщения.
За българското парламентарно право 
уредбата на чл. 100 ПОДНС е традиция. 
При действието на сегашната Конституция 
уредбата е от 1991 г. и се е възпроизвеждала 
без пленарни дебати във всички парламенти. 
Сегашната редакция е буквално същата след 
изменението през 1998 г., когато към основната 
уредба за правото на народните представители 
да искат сведения е добавено „дори когато 
сведенията представляват държавна, служебна 
или следствена тайна“.