Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 66

С Т Р .  66
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  89
2.7. Гориво, използвано за изпитване
Необходимо е да се използва еталонното гори-
во, посочено в приложение № 3.
Цетановото число и съдържанието на сяра в
еталонното гориво, използвано за изпитването, са
посочени в приложение № 5, допълнение 1, съот-
ветно в т. 1.1.1 и 1.1.2.
Температурата на горивото на входа на помпа-
та за впръскване на гориво трябва да бъде в грани-
ците от 306 и 316 K (33 и 43 °C).
3. Провеждане на изпитването (изпитване
NRSC)
3.1. Определяне на настройките на динамо-
метъра
Измерването на специфичните емисии се осно-
вава на некоригираната спирачна мощност в съот-
ветствие с български стандарт, въвел ISO 14396: 2002.
Някои допълнителни устройства, служещи
единствено за работата на съоръжението и може-
щи да бъдат монтирани на двигателя, се отстраня-
ват за изпитването. Като пример е посочен след-
ният непълен списък:
—спирачен въздушен компресор;
—компресор за хидравликата на дирекцията;
—компресор за климатика;
—помпа за хидравлични предавки (задвижвания).
Когато тези допълнителни устройства не са
отстранени, мощността, която консумират при из-
питвателната честота на въртене, трябва да бъде
определена, за да се изчислят настройките на ди-
намометъра, освен в случая, когато допълнител-
ните устройства са част от двигателя (например
охлаждащите вентилатори при въздушно охлаж-
даните двигатели).
Настройките на всмукателното ограничение и
противоналягането в изпускателната тръба се ре-
гулират на горните граници, посочени от произво-
дителя, съгласно т. 2.3 и 2.4.
Максималните стойности на въртящия момент
при зададените честоти на въртене се определят
експериментално, за да могат да се изчислят стой-
ностите на въртящия момент за посочените етапи
на изпитване. При двигатели, които не са констру-
ирани да работят в определен честотен диапазон
на кривата на въртящия момент—при пълно нато-
варване, максималният въртящ момент при чес-
тотите на въртене на изпитване се декларира от
производителя.
Настройката на двигателя за всеки етап на из-
питване се пресмята по следната формула:
За съотношение
стойността на РАЕ може да бъде проверена от
техническата служба, извършила изпитването за
одобрението на типа.
3.2. Подготовка на филтрите за вземане на проби
Не по-малко от един час преди изпитването
всеки филтър (двойка филтри) се поставя в затво-
рена чашка на Петри, без тя да се запечатва, и се
поставя в теглителната камера с цел стабилизи-
ране на филтъра. В края на времето за стабилизи-
ране всеки филтър (двойка филтри) се претегля и
теглото му в празно състояние се записва. След
това филтърът (двойката филтри) се поставя в
затворена чашка на Петри или филтъродържач
до момента на провеждане на изпитването. Ако
филтърът (двойката филтри) не се използва през
следващите 8 h след изваждането му от теглител-
ната камера, той трябва да се претегли отново
преди да се използва.
3.3. Монтиране на измервателното оборудване
Апаратурата и сондите за вземане на проби
трябва да се инсталират в съответствие с предпи-
санията. Когато се използва система за разрежда-
не на отработените газове към главния кръг, сис-
темата трябва да бъде свързана към края на тръба-
та за отвеждане на отработените газове.
3.4. Задействане на системата за разреждане на
газовете и на двигателя
Системата за разреждане на газовете и дви-
гателят трябва да бъдат задействани и подгряти,
докато всички температури и налягания се ста-
билизират при пълно натоварване и при номина-
лен режим.
3.5. Регулиране на степента на разреждане
Системата за вземане на проби от частиците
се пуска в действие и работи в режим на байпас
при еднофилтърния метод (при многофилтърния
метод—по избор). Фоновата концентрация на час-
тиците в разреждащия въздух може да бъде опре-
делена, като разреждащият въздух се пропуска
през филтрите за частици. При употреба на фил-
триран въздух за разреждане е достатъчно да бъде
извършено едно измерване във всеки момент
преди, по време или след изпитването. Ако възду-
хът за разреждане не се филтрира, измерването
трябва да бъде извършено върху проба, взета по
време на изпитването.
Температурата на разреждащия въздух на вхо-
да на филтъра трябва да бъде между 315 К (42 °С)
и 325 К (52 °С) при всеки етап на изпитване. Об-
щата степен на разреждане не бива да бъде по-
малка от четири.
Бележка. За метода със стационарни (стабили-
зирани) режими температурата на филтъра може
да бъде поддържана при най-високата температура
325 К (52 °С) или при по-ниска температура вместо
да се спазва температурният обхват 42—52 °С.
При еднофилтърния и многофилтърния метод
за системи с разреждане на целия поток масовият
дебит на пробата през филтъра трябва да се под-
държа през всички етапи в постоянно съотноше-
ние към масовия дебит на разредените отработени
газове. Това масово съотношение трябва да бъде
поддържано с толеранс ± 5 % по отношение на
средната стойност на етапа, с изключение на пър-
вите 10 s на всеки етап при системи без възмож-
ност за байпас. При системи с разреждане на част
от потока масовият дебит през филтъра трябва да
бъде поддържан постоянен с толеранс ± 5 % по от-
ношение на средната стойност на етапа, с из-
ключение на първите 10 s на всeки етап при систе-
ми без възможност за байпас.
За системи, измерващи концентрацията на СО2
или NOх, съдържанието на СО2 или NOх във въз-
духа за разреждане трябва да бъде измервано в