Държавен вестник, бр. 74, 2015 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  74
1. Народните представители, вносители на 
искането, молят КС да даде нормативно тъл­
куване на чл. 153 и чл. 158, т. 3 от Конститу­
цията относно израза „промени във формата 
на държавно управление“, като в тази връзка 
питат дали споделяните от тях идеи за бъдещи 
конституционни изменения в структурата и 
начина на вземане на кадровите решения на 
Висшия съдебен съвет, посочени конкретно, 
биха представлявали промяна във формата на 
държавно управление, или няма да са такава 
промяна, за да си изяснят въпроса дали следва 
да бъдат приети от Велико Народно събрание, 
или могат да бъдат приети от обикновено На­
родно събрание. По така очертания предмет на 
делото обаче КС вече е упражнил правомощи­
ето си по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията, 
като се е произнесъл с две последователни 
тълкувателни решения.
Изразът „форма на държавно управление“ 
липсва в чл. 153 от Конституцията, а съдър­
жанието му по смисъла на чл. 158, т. 3 от 
Конституцията е било обект на нормативно 
тълкуване в т. 2 от диспозитива на Тълкува­
телно решение № 3 от 2003 г. по к.д. № 22 от 
2002 г. на КС. Съдът е приел, че понятието се 
определя не само от характера на държавата 
като парламентарна или президентска репу­
блика или монархия, но в него се включва и 
конституционната система от висши държавни 
институции, тяхното съществуване, мястото им 
в съответната власт, организацията, условията, 
начина на формиране и мандата им. Конституци­
онният съд е счел, че във формата на държавно 
управление се включват и възложените на тези 
институции дейности и правомощия, доколкото 
с изменението им се нарушава балансът между 
тях при съблюдаване на основните принципи, 
върху които е изградена държавата – народен 
суверенитет, върховенството на Основния закон, 
политически плурализъм, разделението на вла­
стите, правовата държава и независимостта на 
съдебната власт.
С искането, по което е образувано на­
стоящото дело, са направени две конкретни 
питания относно възможността за материа­
лизиране в правни норми на законодателни 
идеи за изменения и допълнения в Основния 
закон. Става въпрос за нововъведения във 
вътрешната структура на Висшия съдебен 
съвет (създаване на съдийска и прокурорска 
колегия), от които следва и нов ред за взема­
не на определени кадрови и организационни 
решения отделно за съдиите и отделно за про­
курорите и следователите. По него също вече 
е дадено задължително нормативно тълкуване 
с Тълкувателно решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7 от 2005 г. на КС. В диспозитива на посо­
чения акт изрично е посочено, че промени в 
Конституцията, концентрирани в рамките на 
съдебната власт, които са насочени към пре­
структуриране, оптимизиране от съдържателна 
гледна точка и прецизиране на отделни функ­
ции на нейни органи, поставяне на акценти 
или уточняване на техни правомощия или 
наименования, както и взаимодействието им с 
другите власти, не представляват промяна във 
формата на държавно управление и могат да 
бъдат извършени от Народно събрание, ако с 
тях не се нарушава балансът между властите 
и се съблюдават основните принципи, върху 
които е изграден действащият конституционен 
модел на държавата. Точно това обвързващо 
предписание трябва да съобразяват народните 
представители по отношение на визираните 
от тях конституционни промени, отнасящи 
се до ВСС.
С Решение № 8 от 2005 г. на КС не е от­
речено, нито е изменено тълкуването, дадено 
с Решение № 3 от 2003 г. на КС. Новото е, че 
предходното тълкуване на чл. 153 и чл. 158, 
т. 3 от Конституцията е допълнено само по 
отношение на възможността за въвеждане на 
конституционни промени, концентрирани в 
рамките на съдебната власт. Искането на ВКС, 
по което е било образувано к.д. № 7 от 2005 г., 
аналогично на искането по настоящото дело, 
също е съдържало конкретни въпроси за евен­
туални бъдещи изменения на Основния закон. 
Важно е да се подчертае обаче, че тогава КС 
се е въздържал да отговори изрично на тези 
въпроси в диспозитива на постановеното от 
него решение, посочвайки, че прави това, за да 
не „подмени съдържанието на тълкувателното 
правомощие – изясняване на точния смисъл на 
определена конституционна разпоредба – и да 
не превърне Съда в консултативен орган или 
да го постави в положението на позитивен 
законодател, което очевидно е извън право­
мощията му“ (вж. раздел І, т. 2 от мотивите 
на решението). Няма основание настоящият 
състав на Съда да се отклони от това разбиране.
Що се отнася до обхвата на искането по 
к.д. № 7 от 2005 г. на КС, който е определил 
и предмета на произнасянето по същество, 
на основата на допълнително уточнение на 
вносителя КС е констатирал, че става въпрос 
за такива нововъведения, които най-общо 
се характеризират като „преструктуриране, 
включително и оптимизиране на работата 
на органите на съдебната власт“. Изрично е 
приел, че крайният резултат от абстрактното 
нормативно тълкуване на конституционните 
норми „ще бъде отговор на въпроса кой от 
двата конституционно възможни режима за 
промяна – чрез Народно събрание или Велико 
Народно събрание – е съотносим към конкрет­
ния случай“ (вж. раздел І, т. 3 от мотивите на 
решението). Както е посочено по-горе, това 
тълкуване е релевантно и към преценката на