Държавен вестник, бр. 58, 2018 г., стр. 47

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
МИНИСТЕРСТВО НА ТРУДА
И СОЦИАЛНАТА ПОЛИТИКА
ПЛАН ЗА ДЕЙСТВИЕ 
по програмата за страната 2018 – 2022 г. меж­
ду правителството на Република България и 
Фонда за децата на ООН (УНИЦЕФ)
(Одобрен с Решение № 335 от 21 май 2018 г. 
на Министерския съвет. В сила от датата на 
подписването му – 12 юни 2018 г.)
РАМКА
Правителството на Република България, на-
ричано по-долу „Правителството“, и Детският 
фонд на ООН, наричан по-долу „УНИЦЕФ“, 
са постигнали взаимно съгласие относно 
съдържанието на Плана за действие по Про-
грамата в страната (наричан по-долу „Плана 
за действие“) и описаните отговорности за 
изпълнението на Програмата за страната; и 
Като укрепват своето взаимно съгласие и 
сътрудничество за изпълнение на Конвенцията 
на ООН за правата на детето; 
Като надграждат върху натрупания опит 
и отчетения напредък при изпълнението на 
предишната програма за сътрудничество; 
Като навлизат в нов период на сътрудни-
чество от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2022 г.;
Като заявяват, че тези отговорности 
ще бъдат изпълнени в дух на приятелство и 
сътрудничество,
се договориха за следното: 
ЧАСТ I. ОСНОВА НА ВЗАИМООТНОШЕ-
НИЯТА 
1. Основното споразумение за сътрудни-
чество, подписано между Правителството на 
Република България и УНИЦЕФ на 8 ноември 
2004 г., поставя основата на взаимоотноше-
нията между Правителството и УНИЦЕФ. 
Планът за действие по програмата за страната, 
който обхваща периода от 1 януари 2018 г. 
до 31 декември 2022 г., следва да се тълкува 
и изпълнява в съответствие с Основното 
споразумение за сътрудничество. Програми-
те и проектите, описани тук, са договорени 
съвместно от Правителството и УНИЦЕФ. 
Настоящият План за действие по програмата 
за страната се състои от 9 части, в които са 
описани общите политики, приоритети, цели и 
задачи, стратегии, управленски отговорности и 
ангажименти на Правителството и УНИЦЕФ.
ЧАСТ II. ПОЛОЖЕНИЕТО НА ДЕЦАТА И 
ЖЕНИТЕ В БЪЛГАРИЯ 
2. България, която е член на Европейския 
съюз от 2007 г., е страна със среден към висок 
доход и население от 7,15 милиона през 2015 г., 
1,19 милиона от които (16,6 %) деца1. Съгласно 
последните статистически данни от пребро-
яването на населението (2011 г.) основните 
1 Национален статистически институт, http://
www.nsi.bg/bg.
етнически групи са: българи 84,8 %, турци 
8,8 % и роми 4,9 %. С индекс на човешкото 
развитие от 0.782 България попада в катего-
рията с висока степен на човешкото развитие, 
на 59-о място от 188 страни и територии.
3. Въпросите, свързани с децата, продъл-
жават да заемат челно място в националния 
дневен ред и с подкрепата на УНИЦЕФ и 
други партньори бе постигнат значителен 
напредък в ключови области, по-специално в 
деинституционализацията на децата, ранното 
детско развитие (РДР), предучилищното и 
училищното образование, както и достъпа до 
правосъдие. България също така предоставя 
все повече техническа помощ на други стра-
ни за насърчаване правата на децата, като 
споделя своите знания и опит посредством 
хоризонтално сътрудничество.
4. Правителството запазва макроикономи-
ческата стабилност, докато страната се стреми 
да достигне стандартите на Европейския съюз 
(ЕС) по отношение на социалното и икономи-
ческото развитие и социалното сближаване. 
Доходът на глава от населението е 47 % от 
средния за ЕС и е най-ниският в ЕС2. Основ-
но предизвикателство продължава да бъде 
разминаването между основното население и 
някои уязвими групи. Коефициентът на Джини 
на стойност 37 (след социални трансфери) е 
сред най-високите в ЕС, което е показател за 
значително неравенство в доходите3. 
5. Около половината от децата в България 
(43,7 %4, или 527 2005 деца) живеят в риск от 
бедност или социално изключване. Деца в 
особено уязвимо положение и маргинализация 
са тези, които живеят в бедни домакинства, 
в семейства с повече от три деца или само 
с един родител, деца от ромски и турски 
етнически общности, такива, които не посе-
щават училище, деца с увреждания, деца от 
мигрантски или бежански семейства (особено 
непридружени и разделени от семействата 
деца) и деца, настанени в резидентна грижа.
6. През последните 14 години детската 
смъртност (6,6 на 1000 живородени деца за 
2015 г.6) е намаляла почти наполовина, но 
все още е два пъти по-висока в сравнение 
със средната стойност за ЕС, а в някои части 
на страната нивото на детската смъртност 
е почти три пъти над средното за страната. 
Въпреки че неонаталната смъртност (4 на 
1000 живородени деца за 2015 г.) е намаляла 
2 http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/
index.php/GDP_per_capita,_consumption_per_capita_
and_price_level_indices.
3 http://www.nsi.bg/en/content/8294/poverty-and-
social-inclusion-indicators-national-level.
4 Статистика на ЕС за доходите и условията 
на живот.
5 http://www.nsi.bg/en/content/8294/poverty-and-
social-inclusion-indicators-national-level.
6 http://www.nsi.bg/en/content/6635/infant-deaths-
under-1-year-age-districts-and-sex.