Държавен вестник, бр. 64, 2006 г., стр. 40

С Т Р .  40
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  64
1.15.3. “Комбиниран забавител” е интегриран
забавител с допълнително изключващо устройст-
во, което позволява устройството за комбинирано
управление само да задейства работната спирачна
уредба.
1.16. “Междуградски автобус” е превозно сред-
ство, което е проектирано и оборудвано за между-
градски транспорт, без специално предназначени
места за правостоящи пътници, но което може да
превозва на кратки разстояния пътници, които
стоят на пътеката.
1.17. “Туристически автобус” е превозно средст-
во, което е проектирано и оборудвано за пътувания
на дълги разстояния, осигурява удобство на седна-
лите пътници и не превозва правостоящи пътници.
2. Конструктивни и монтажни изисквания
2.1. Въведение
2.1.1. Спирачна уредба
2.1.1.1. Спирачната уредба да е проектирана,
конструирана и монтирана така, че при нормална
експлоатация на превозното средство, независимо
от вибрациите, на които може да бъде подложено,
да отговаря на изискванията на наредбата:
2.1.1.2. Спирачната уредба да е проектирана,
конструирана и монтирана така, че да е устойчива
на корозията и стареенето, на които е подложена;
2.1.1.3. Спирачните накладки трябва да не съ-
държат азбест.
2.1.2. Функции на спирачната уредба:
2.1.2.1. Работната спирачна уредба да позволява
на водача да управлява движението на превозното
средство и да го спира безопасно, бързо и ефектив-
но, независимо от неговата скорост и товар, по
всякакъв наклон нагоре или надолу. Това спирач-
но действие да може да се регулира. Водачът тряб-
ва да може да постига това спирачно действие от
своето място, без да отмества ръцете си от кормил-
ното колело.
2.1.2.2. Резервната (аварийна) спирачна уредба
трябва да позволява спиране на превозното сред-
ство в рамките на кратко разстояние в случай на
повреда на работната спирачна уредба. Това спи-
рачно действие трябва да може да се регулира.
Водачът трябва да може да постига това спирачно
действие от своето място, като задържа поне една-
та си ръка на кормилното колело. За целите на тези
изисквания се приема, че по едно и също време не
може да настъпи повече от една повреда в работна-
та спирачна уредба.
2.1.2.3. Спирачна уредба за паркиране (ръчна
спирачка) трябва да позволява превозното средс-
тво да се задържи неподвижно по наклон нагоре
или надолу, дори в отсъствието на водача, като
работните части се задържат в блокирано състоя-
ние от механично устройство. Водачът трябва да
може да постига това спирачно действие от работ-
ното си място, а при ремаркета—съобразно изиск-
ванията на т. 2.2.2.10. Пневматичната спирачна
уредба на ремаркето и спирачната уредба за пар-
киране на влекача трябва да могат да се задейст-
ват едновременно при условие, че водачът може
по всяко време да проверява дали ефективността
на спирачката за паркиране на състава от превоз-
ни средства, постигната посредством чисто меха-
ничното въздействие на спирачната уредба за пар-
киране, е достатъчна.
2.1.3. Пневматични връзки между моторни
превозни средства и ремаркета
2.1.3.1. Когато спирачната уредба работи с въз-
дух под налягане, пневматичната връзка с ремар-
кето трябва да има два или повече въздухопровода.
Не се допуска използването на прекъсвачи, които
не се задействат автоматично. При състав от пре-
возни средства гъвкавите тръбопроводи трябва да
бъдат част от влекача. Във всички останали случаи
гъвкавите тръбопроводи трябва да бъдат част от
ремаркето.
2.2. Характеристики на спирачните уредби
2.2.1. Превозни средства от категории М и N
2.2.1.1. Всички спирачни уредби, с които е
оборудвано превозното средство, трябва да отгова-
рят на определените изисквания за работна, резер-
вна (аварийна) и ръчна (за паркиране) спирачна
уредба.
2.2.1.2. Оборудването, което осигурява работно,
спомагателно и ръчно спиране, може да има общи
компоненти при условие, че те отговарят на след-
ните условия:
2.2.1.2.1. Наличие на поне два независими един
от друг органи за управление, които са лесно дос-
тъпни за водача от нормалното положение на тя-
лото при управление на ПС. За всички категории
превозни средства, с изключение на М2 и М3, всеки
орган за управление (без механизма за управление
на забавителя) трябва да е проектиран така, че
когато се освободи, да може да се връща в напълно
изключено състояние. Това изискване не се отнася
за органа за управление на спирачната уредба за
паркиране (или за тази част на комбинираното ус-
тройство за управление), когато тя е механично бло-
кирана във включено положение.
2.2.1.2.2. Органът за управление на работна-
та спирачна уредба трябва да бъде независим от
органа за управление на спирачната уредба за
паркиране.
2.2.1.2.3. Когато работната и резервната спирач-
на уредба имат един и същ орган за управление,
ефективността на връзката между този орган за
управление и отделните компоненти на задвижва-
щите системи не трябва да намалява след опреде-
лен период на употреба.
2.2.1.2.4. Когато работната и резервната спирач-
на уредба имат един и същ орган за управление,
спирачната уредба за паркиране трябва да бъде про-
ектирана така, че да може да се задейства, когато
превозното средство е в движение. Това изискване
не се отнася за случаите, когато превозното средс-
тво има спомагателен орган за управление, който
позволява поне частично задействане на работна-
та спирачна уредба, както е предвидено в приложе-
ние № 2, т. 2.1.3.6.
2.2.1.2.5. В случай на счупване на някой компо-
нент, различен от спирачките по т. от 7 до 11 на § 1
от допълнителните разпоредби или на посочените
в т. 2.2.1.2.7 компоненти, или в случай на някаква
друга повреда в работната спирачна уредба (неиз-
правност, частично или пълно изчерпване на енер-
гиен източник), резервната спирачна уредба или
онази част от работната спирачна уредба, която не
е засегната от повредата, трябва да може да спре
превозното средство в предписани за аварийно спи-
ране условия.
2.2.1.2.6. Когато резервната спирачна уредба и
работната спирачна уредба имат общ орган за уп-
равление и общо спирачно задвижване, трябва да
бъдат изпълнени следните изисквания: