Държавен вестник, бр. 98, 2023 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
които се отказват или намаляват годишните 
агроекологични плащания, и със същата са 
създадени правила за поведение, в случаите 
когато при проверка на място или админис- 
тративни проверки се установи, че за съот-
ветните земеделски парцели или животни 
не са спазени базовите изисквания съгласно 
приложение № 6 кьм Наредба № 7 от 2015 г., 
минималните изисквания за торене и из-
ползване на продукти за растителна защита 
съгласно приложение № 7 и изискванията по 
управление. С методиката се засягат правата 
и законните интереси на неопределен брой 
лица – податели на заявления за подпомага-
не по мярка 10 „Агроекология и климат“ от 
Програмата за развитие на селските райони 
за периода 2014 – 2020 г. за кампания 2021 г., 
като същата има многократно правно действие.
Предвид изложеното оспорената методика 
отговаря на всички критерии за подзаконов 
нормативен акт по смисъла на чл. 75, ал. 1 
от АПК и чл. 1а от ЗНА.
За да е допустимо оспорването, за жалбо-
подателя трябва да е налице право да оспори 
нормативния административен акт по смисъла 
на чл. 186, ал. 1 от АПК, а именно: право на 
оспорване на нормативен административен 
акт имат лицата, чиито права, свободи или 
законни интереси са засегнати или могат да 
бъдат засегнати от акта.
Както се посочи по-горе, от представените 
по делото доказателства се установява, че 
Иван Николов Чалъков е земеделски произ-
водител, подал общо заявление за подпома-
гане за кампания 2021 г., с което е заявил и 
подпомагане по мярка 10 „Агроекология и 
климат“ от Програмата за развитие на селски-
те райони на Република България за периода 
2014 – 2020 г., за направления „Традиционни 
практики за сезонна паша (пасторализъм)“, 
„Опазване на застрашени от изчезване местни 
породи, важни за селското стопанство“ (за 
които направления 2021 г. е поредна година 
от поетия ангажимент) и „Възстановяване 
и поддържане на затревени площи с висока 
природна стойност“ (за което направление 
2021 г. е първа година).
В този смисъл и съобразно представените 
доказателства настоящият състав на съда 
намира, че в съответствие с чл. 186, ал. 1 от 
АПК за Чалъков е налице правен интерес от 
оспорване на нормативния административен 
акт. По делото не са налице данни поетият 
агроекологичен ангажимент да е прекратен с 
влязъл в сила индивидуален административен 
акт, поради което и доводите на ответника 
за липса на правен интерес от оспорване са 
неоснователни.
При така установената фактическа об-
становка, след като обсъди твърденията и 
доводите на страните и събраните по делото 
доказателства и извърши служебно проверка 
на оспорения акт на основание чл. 168, ал. 1 
във връзка с чл. 196 от АПК, съдът намира 
жалбата за основателна.
Основателно е възражението в жалбата, 
че оспорената методика е издадена от неком-
петентен орган.
Съгласно разпоредбата на чл. 2, ал. 1 от 
ЗНА, съответно чл. 76, ал. 1 от АПК, нор-
мативни административни актове се издават 
от изрично овластени от Конституцията или 
закон органи.
В случая, видно от методиката, същата е 
издадена на основание чл. 16 от Наредба № 7 
от 2015 г. С посочената разпоредба е регла-
ментирано, че когато при проверка на място 
или административните проверки се установи, 
че за съответните земеделски парцели или 
животни не са спазени базовите изисквания, 
съгласно приложение № 6, минималните из-
исквания за торене и използване на продукти 
за растителна защита съгласно приложение 
№ 7 и изискванията по управление, годишните 
агроекологични плащания се отказват или 
намаляват съгласно методика, утвърдена от 
министъра на земеделието и храните. Несъм-
нено министърът на земеделието е орган, на 
когото законодателят възлага издаването на 
нормативни административни актове, но в 
случая към датата на утвърждаване на оспо-
рената методика липсва законова делегация 
за министъра за издаване на нормативния 
административен акт, което обосновава извод 
за нейната нищожност. Компетентност на 
министъра на земеделието да утвърди мето-
дика за отказ или намаляване на плащането 
при установено неспазване на базовите изис-
квания, минималните изисквания за торене 
и използване на продукти за растителна 
защита и изискванията по управление, опре-
делени в наредбите за прилагане на мерките 
и подмерките по чл. 28 и 29 от Регламент 
(ЕС) № 1305/2013, от ПРСР е регламенти-
рана едва с изменението на разпоредбата на 
чл. 10в ЗПЗП (ДВ, бр. 102 от 2022 г., в сила от 
1.01.2023 г.), но подобна законова делегация не 
е съществувала към датата на утвърждаване 
на процесната методика.
От изложеното следва извод, че като е 
утвърдил оспорената методика, без да има 
законова делегация за това, министърът на 
земеделието е издал нищожен нормативен 
административен акт. 
На следващо място, от доказателствата 
по делото не се установява методиката да е 
обнародвана в „Държавен вестник“. Обнарод-
ването в „Държавен вестник“ на нормативния 
административен акт е условие за неговата 
валидност, тъй като без такова действие ак-
тът няма правна сила и не могат да настъпят 
целените с него правни последици. Поради 
това, както чл. 5, ал. 5 от Конституцията 
на РБ, така и чл. 78, ал. 2 от АПК и чл. 37,