Държавен вестник, бр. 103, 2002 г., стр. 7

Б Р О Й  103
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
III
Конституционният съд, обсъждайки изложе-
ните в искането съображения, както и писме-
ните становища на заинтересуваните страни,
прие следното:
1. Според оспорената разпоредба на § 5, ал. 1
ПЗР на ЗК кооперациите и кооперативните
съюзи се прекратяват по право, ако в срок от 9
месеца от влизане в сила на закона не променят
уставите си съобразно с изискванията на новия
Закон за кооперациите и в 14 дни от приемане-
то на промените не поискат вписване в регис-
търа при окръжния съд подлежащите на впис-
ване обстоятелства.
Целта на § 5, ал. 1 ПЗР на ЗК, видно от мо-
тивите на законодателя при приемането на
първо четене на закона (стенографски дневни-
ци на ХХХVIII Народно събрание, 7 сесия, 254
заседание от 29.IV.1999 г.), е да се изравни ста-
тутът на заварените кооперации с тези, които
ще се създават по новия закон, поради същес-
твеното различие в регламентацията на прав-
ния им режим.
2. Прекратяването на кооперациите и коопе-
ративните съюзи по право е свързано с консти-
туционните начала на чл. 12, ал. 1 и чл. 19, ал. 4
от основния закон—кооперацията е доброволно
сдружение на физически лица, които чрез взаи-
мопомощ и сътрудничество осъществяват тър-
говска дейност, а кооперативните съюзи са пра-
воспособни обединения на кооперации.
Конституционните основи на сдруженията
на гражданите във всички форми на тяхното
проявление са очертани в чл. 12, ал. 1 от Конс-
титуцията. Общият критерий на целта на сдру-
жаването е интересът на членуващите—сдру-
женията трябва да служат за задоволяване и
защита на техните интереси, които могат да
бъдат както стопански, така и нестопански.
Конституцията обаче не определя правилата
за образуване на различните сдружения на граж-
дани, в това число и на кооперациите. Законът е
този, който създава условията за коопериране и
други форми на сдружаване на гражданите за
постигане на стопански и социален напредък—
чл. 19, ал. 4 от Конституцията. Употребеният от
Конституцията израз “създава условия” следва
да се разбира не само като задължение на зако-
нодателя да осигури добри условия за стопанска
дейност, но и като право на законодателя да
определи правилата на тази дейност. Оттук след-
ва, че изменението на условията за коопериране
също се определя от закона.
Конституционното начало на чл. 19, ал. 4 се
разпростира и спрямо кооперативните съюзи,
защото възлага на закона да създаде условия за
сдружаване и на юридически лица.
Това са конституционните начала, върху
които следва да се облегне правният режим на
кооперациите и кооперативните съюзи и в чи-
ито рамки трябва да се вмести всяко законово
изменение.
Подателите на искането ограничават оплак-
ванията си само до хипотезата, в която коопе-
рации и кооперативни съюзи се прекратяват
по право и когато са променили уставите си
съобразно изискванията на новия ЗК, но след
сроковете по § 2 и 3 ПЗР на ЗК. За тези случаи
в съобразителната част на искането се поддър-
жа, че посочената разпоредба противоречи на
конституционно гарантираното право на сдру-
жаване, закрепено в чл. 44, ал. 1 от Конститу-
цията. Твърди се още, че съществува вътреш-
но противоречие между оспорената законова
разпоредба и проведения последователно прин-
цип в Закона за кооперациите—единствено
общото събрание на кооперацията да взема
решение за прекратяване на кооперацията,
което противоречие също води до противокон-
ституционност. Прави се извод, че Конститу-
цията прогласява задължението законът да
създава условие за коопериране, а не да пречи
на тази дейност, затова разпоредбата на § 5,
ал. 1 ПЗР на ЗК не съответства и на чл. 19, ал. 4
от Конституцията.
 С определение от 25 юни 2002 г. Конститу-
ционният съд е допуснал искането за разглеж-
дане по същество относно конституционосъоб-
разността на разпоредбата на § 5, ал. 1 ПЗР на
ЗК независимо от случаите, които на практика
могат да възникнат при нейното прилагане.
Конституирани са като заинтересувани страни
по делото Върховният касационен съд, Народ-
ното събрание, Министерският съвет, минис-
търът на правосъдието, главният прокурор,
Висшият адвокатски съвет, Централният коо-
перативен съюз.
II
В изпълнение на предоставената им от Кон-
ституционния съд възможност становища по
делото са депозирали Министерският съвет,
министърът на правосъдието и Висшият адво-
катски съвет.
В становищата на всички изразили мнение-
то си заинтересувани страни се поддържа, че
атакуваната разпоредба от Закона за коопера-
циите не противоречи на Конституцията.
В становището на Министерския съвет се
твърди, че, напротив, с § 5, ал. 1 ПЗР на ЗК се
осигурява спазване на принципа на правовата
държава, като се санкционира поведение, несъ-
образено със закона. Същото се поддържа и от
министъра на правосъдието, който посочва, че
целта на оспорената разпоредба е да стимулира
законосъобразното поведение на кооперации-
те. Според Висшия адвокатски съвет разпоред-
бата на § 5 ПЗР на ЗК провежда принципа на
равенство на правните субекти пред закона—
на новосъздадените кооперации, съобразно
изискванията на новия правен режим и на съ-
ществуващите кооперации, длъжни да приве-
дат уставите си в съответствие с този режим.
Останалите конституирани страни не изла-
гат становища.