Държавен вестник, бр. 45, 2005 г., стр. 33

Б Р О Й  45
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  33
рия. Тези белези на правото на Европейския
съюз бяха посочени в тълкувателното решение
на Конституционния съд № 3/2004 г. по к.д. № 3
от 2004 г. Тук се налага уточнението, че надна-
ционалното, прякото, незабавното и хоризон-
талното действие на правото на Европейския
съюз се отнася до нормите на учредителните
договори, а след ратификацията—и до разпо-
редбите от Договора за Конституция за Евро-
па. От актовете на вторичното (институцион-
ното) право единствено регламентите и по из-
ключение от принципа на задължението за тран-
спозиция част от директивите на Европейския
съюз имат наднационално, пряко, незабавно и
хоризонтално действие. В случая обаче става
дума за проект за директива. Наред с това ос-
новното є предназначение, както се изтъква в
становището на Министерския съвет по това
дело, е либерализацията на достъпа до пазара
на пристанищните услуги и създаването на прав-
ни гаранции за равнопоставеност между участ-
ниците в този пазар, както и създаването на
гаранции за изключване на монопол върху прис-
танищните услуги чрез създаване на условия за
конкуренция между отделните пристанища. В
чл. 11, ал. 1 на проектодирективата като из-
ключение и при това с редица ограничения се
допуска възможност управителното тяло на
пристанището да извършва стопанска дейност
заедно с публичните функции, възложени им от
националното законодателство.
Със ЗИДЗМПВВППРБ се създава държав-
но предприятие, което осъществява държавни-
те функции по отношение на всички пристани-
ща в страната и заедно с това реализира стопан-
ска дейност за неограничен период от време.
Ето защо разпоредбата на чл. 11, ал. 1 на проек-
тодирективата е ирелевантна за модела на уп-
равление на българската пристанищна систе-
ма, въведен със ЗИДЗМПВВППРБ.
Провъзгласяването на противоконституци-
онността на раздел VI на ЗИДЗМПВВППРБ
не само няма да навреди, а ще гарантира уси-
лията на страната ни да изпълнява достойно
задълженията на държава—членка на Евро-
пейския съюз.
Поради изложеното Конституционният съд
приема, че са противоконституционни разпо-
редбите на целия нормативен комплекс в § 44—
54 ЗИДЗМПВВППРБ относно раздел VI, който
урежда образуването, статуса и дейността на
Национална компания “Пристанища”.
III. По § 26, с който се създава нов чл. 103б
ЗМПВВППРБ
Конституционният съд не намира несъот-
ветствие на тази разпоредба с чл. 60 на Консти-
туцията, както се претендира в искането. Съ-
държанието на тази норма урежда задължени-
ето на гражданите да плащат данъци и такси,
установени със закон. Съдържанието на § 26
ЗИДЗМПВВППРБ се отнася до цените на дос-
тъп, които се определят и обявяват от Нацио-
налната компания “ Пристанища” и в този сми-
съл не попадат под установения от Конститу-
цията режим на данъците и таксите.
Наред с това Конституционният съд отчита
обстоятелството, че разпоредбата е неразрив-
но свързана с измененията на закона, с които се
създава раздел VI относно Националната ком-
пания “Пристанища”. Нещо повече, нормата на
§ 26 ЗИДЗМПВВППРБ се намира във функци-
онална зависимост от съществуването на съз-
даденото със закона държавно предприятие.
Съществуването на държавното предприятие е
предпоставка за събирането на цени на достъп,
които заменят държавните такси, заплащани
на Изпълнителна агенция “Пристанищна адми-
нистрация”, чийто правоприемник е Национал-
на компания “Пристанища”. Доколкото в § 26
се визират функции на Националната компа-
ния “Пристанища” относно определяне и съ-
биране на цени на достъп, а Конституционният
съд счита, че самият правен субект и неговият
предмет на дейност, установен в закона, не съ-
ответства на чл. 1, ал. 2 и чл. 19 от Конституци-
ята, то той не би могъл да осъществява предви-
деното в § 26 в съответствие с Конституцията.
В този смисъл неконституционосъобраз-
ността на цялата глава от ЗИДЗМПВВППРБ,
с който се създава раздел VI Национална ком-
пания “Пристанища” от ЗМПВВППРБ, обус-
лавя и неконституционосъобразността на § 26
ЗИДЗМПВВППРБ.
IV. По § 77—81 от преходните и заключи-
телните разпоредби на ЗИДЗМПВВППРБ
Конституционният съд счита, че въпросът за
съответствието на § 77—81 от преходните и зак-
лючителните разпоредби на ЗИДЗМПВВППРБ
не може да бъде разглеждан. Производството за
обявяване на противоконституционност в тази
част от искането следва да бъде прекратено,
защото не съществуват действащи разпоредби
на закона, чието съответствие с Конституцията
Конституционният съд следва да преценява.
Произнасянето по преходни разпоредби след
изтичане на срока на действието им е излиш-
но. По принцип преходните и заключителните
разпоредби имат еднократно действие, което
е ограничено във времето. Преходните и зак-
лючителните разпоредби обхващат процедури
и правила и са предназначени да въведат в дейс-
твие други норми, които се съдържат в същия
закон и без които тяхното съществуване е ли-
шено от смисъл. С привеждане в действие на
последните преходните разпоредби изчерпват
предназначението си. Следователно, доколко-
то преходните и заключителните разпоредби
не могат да имат самостоятелно съществуване
извън предназначението си да приведат в дей-
ствие норми от нов или изменения в съществу-
ващ закон, въпросът за конституционосъоб-
разността им се предопределя от съответствие-