Държавен вестник, бр. 83, 2015 г., стр. 86

СТР.  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
защото освен задължителното съгласуване по 
чл. 118, ал. 2 ЗДДС по проекта са представени 
само три становища от други външни на МФ 
организации, като впоследствие през 2011 г. 
и 2012 г. са представени становища и предло-
жения от „Близу медиа енд броубенд“ – ЕАД, 
„Макс Телеком“ – ООД, и „Сдружение за 
електронни комуникации“ по спорната дистан-
ционна мобилна връзка между ФУ и НАП. От 
друга страна, съдът констатира, че мотивите, 
изготвени от изпълнителния директор на 
НАП, внесени в МФ с писмо изх. № 04-19-524 
от 15.05.2010 г., не съдържат изискуемите еле-
менти, посочени в чл. 28, ал. 2, т. 3, 4 и 5 ЗНА, 
тъй като в тях няма никакви данни за финан-
совите средства, необходими за прилагането 
на новата уредба, за очакваните резултати от 
прилагането, липсва и необходимият анализ 
за съответствие на новите норми с правото 
на Европейския съюз. Разпоредбите на чл. 26, 
ал. 2 и чл. 28, ал. 2 ЗНА не визират формално 
незадължително изискване, а съставляват израз 
на минимална законова гаранция за спазва-
не на принципите за откритост, достъпност, 
равенство, публичност и съгласуваност. Ето 
защо настоящият съдебен състав счита, че 
допуснатите нарушения от страна на издате-
ля на процесния акт са съществени, защото 
процедурата по приемане на нормативния 
административен акт съставлява съвкупност 
от задължителни елементи, която е уредена 
в ЗНА императивно в защита на публичния 
интерес. С проведеното съгласуване и обсъж-
дане на проекта за Наредбата за изменение и 
допълнение на Наредба № Н-18 от 13.12.2006 г. 
не отпада ангажиментът на издателя на 
процесния акт да изпълни задълженията си, 
предвидени в чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 2 ЗНА, 
тъй като се касае за различни по вид и харак-
тер компоненти в процедурата по приемане 
на нормативния акт. Публикациите във в. 
„Сега“, в. „24 часа“ и интервюто на директора 
на НАП пред агенция „Фокус“ дават най-общи 
сведения за планираните изменения в норма-
тивната уредба, представени чрез съответната 
журналистическа интерпретация, но те не са 
относими към установяване на дължимото 
изпълнение на процедурните правила за пуб-
ликуване на интернет страницата на издателя 
на акта на пълния текст на проекта заедно с 
мотивите, съответно доклада към него. От-
носно позоваването от ответната страна на 
Решение № 13857/2012 г. на петчленен състав 
на Върховния административен съд по адм. д. 
№ 670/2012 г. настоящият съдебен състав счи-
та, че е без основание, доколкото посоченото 
решение представлява еднократно и изолира-
но становище на конкретния съдебен състав. 
Постоянната съдебна практика на Върховния 
административен съд е в обратния смисъл и е 
ясно и недвусмислено заявена и обективирана 
в множество решения на петчленни състави на 
Върховния административен съд, постановени 
по адм. д. № 250/2015 г., адм. д. № 501/2015 г., 
адм. д. № 1979/2015 г., адм. д. № 5484/2014 г., 
адм. д. № 14423/2014 г., адм. д. № 3133/2014 г. 
и много други. 
По изложените съображения съдът счита, 
че липсата на доказателства за спазване на 
посочените императивни правни норми е 
основание да се изведе обоснован извод, че 
процесният подзаконов нормативен акт в ата-
куваните му части е издаден при допуснати 
съществени нарушения на административ-
нопроизводствените правила по смисъла на 
чл. 146, т. 3 във връзка с чл. 196 АПК. Ето 
защо оспорените норми от Наредба № Н-18 
от 13.12.2006 г. за регистриране и отчитане 
на продажби в търговските обекти чрез фис­
кални устройства следва да бъдат отменени 
на посоченото основание, с оглед на което не 
следва да се обсъждат останалите инвокирани 
от жалбоподателя основания за отмяна на ата-
куваните нормативни текстове, обосноваващи 
противоречия с материалноправни разпоредби 
и несъответствие с целта на закона.
Страните по делото не претендират при-
съждане на разноски.
На основание на горното и на чл. 193, ал. 1 
от Административнопроцесуалния кодекс 
Върховният административен съд, четвърто 
отделение,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 39, ал. 3; § 59, ал. 3 от преход-
ните и заключителните разпоредби; т. 1, букви 
„а“, „б“, „в“, „г“, „д“, „и“, т. 2, букви „б“, „в“, „г“ 
от раздел ІІІб от приложение № 1 към чл. 8, 
ал. 1, т. 1 и чл. 26, ал. 1; раздел I, таблици № 3, 
№ 4, № 5, № 6, № 8, № 10 и № 11 и раздел II 
от приложение № 17 към чл. 10, ал. 10, чл. 18, 
ал. 1, 2 и 3 и чл. 22, ал. 1 от Наредба № Н-18 
от 13.12.2006 г. за регистриране и отчитане 
на продажби в търговските обекти чрез фис­
кални устройства, издадена от министъра на 
финансите (обн., ДВ, бр. 106 от 27.12.2006 г., в 
сила от деня на влизане в сила на Договора за 
присъединяване на Република България към 
Европейския съюз – 1.01.2007 г.; доп., бр. 7 
от 2007 г.; изм., бр. 79 от 2007 г.; изм. и доп., 
бр. 77 от 2009 г., бр. 49 от 2010 г., бр. 48 и 64 от 
2011 г., бр. 7, 27 и 54 от 2012 г.; доп., бр. 78 от 
2012 г.; изм. и доп., бр. 102 от 2012 г., бр. 40 от 
2013 г.; изм. с Решение № 5079 от 10.04.2013 г. 
на ВАС на РБ – бр. 93 от 25.10.2013 г.; изм. и 
доп., бр. 111 от 2013 г.; доп., бр. 14 от 2015 г.), 
по жалбата на сдружение с нестопанска цел 
„Сдружение за електронни комуникации“, със 
седалище и адрес на управление София, бул. 
Патриарх Евтимий 36, вх. Б, ап. 31.
Решението е оставено в сила с Решение 
на петчленен състав № 10665 от 14.10.2015 г. 
по адм. дело № 9060/2015 г. по описа на Вър-
ховния административен съд.
Председател: 
Георги Колев
6899