Държавен вестник, бр. 53, 2004 г., стр. 5

Б Р О Й  53
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
1. В чл. 2 ал. 2 се изменя така:
“(2) Дейностите по ал. 1 могат да се осъщес-
твяват от лица, които са регистрирани като
търговци по Търговския закон или по нацио-
налното им законодателство.”
2. В чл. 10 ал. 1 се изменя така:
“(1) Терените, сградите и другите обекти се
ползват чрез отдаване под наем или друга фор-
ма за временно ползване по договор между
предприятието, стопанисващо зоната, и лицата
по чл. 2, ал. 2.”
§ 13. В Данъчния процесуален кодекс (обн.,
ДВ, бр. 103 от 1999 г., бр. 29 от 2000 г.—Решение
№ 2 на Конституционния съд от 2000 г.; изм., бр. 63
от 2000 г., бр. 109 от 2001 г., бр. 45 и 112 от 2002 г.,
бр. 42, 112 и 114 от 2003 г., бр. 36 и 38 от 2004 г.) се
правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 146, ал. 1 цифрата “6” се заменя с “12”.
2. В чл. 147:
а) в ал. 1 думите “данъчния орган” се заме-
нят с “компетентния орган”;
б) алинея 2 се изменя така:
“(2) Искането по ал. 1 се подава до компе-
тентния орган, придружено с документи, удос-
товеряващи обстоятелствата по чл. 149а.”;
в) създава се нова ал. 3:
“(3) За обезпечаване на задълженията, за
които се иска отсрочване или разсрочване,
длъжникът предоставя надлежно обезпечение
по реда на този кодекс в размер на главницата
и лихвите на задълженията за периода, за кой-
то е поискано отсрочване или разсрочване.”;
г) досегашната ал. 3 става ал. 4 и в нея в из-
речение второ след думите “законната лихва”
се поставя запетая и се добавя “считано”;
д) досегашната ал. 4 и ал. 5 и 6 се отменят.
3. В чл. 148:
а) в ал. 1, т. 2 и 3 след думите “или ако се
иска” се добавя “отсрочване или”;
б) в ал. 2 накрая се добавя “по реда на този
раздел и на наредбата по чл. 152а”.
4. Член 149 се изменя така:
“Ограничения за издаване на разрешение
Чл. 149. (1) Отсрочване или разсрочване не
се разрешава:
1. по отношение на търговец, за когото е взето
решение за прекратяване с ликвидация или за
когото е открито производство по несъстоятел-
ност или производство по оздравяване на пред-
приятието по реда на Търговския закон;
2. след като бъде определен начинът на про-
дажба по чл. 201;
3. за задължения по Закона за данък върху
добавената стойност и по Закона за акцизите, с
изключение на задълженията по влязъл в сила
данъчен акт;
4. по отношение на третите лица по чл. 22 за
удържаните от данъчните субекти и невнесени
в срок суми за плащане на публични вземания.
(2) Разпоредбата на ал. 1 не се прилага в
случаите по чл. 152 и 153.
(3) Разрешение не се издава и когато предс-
тавените документи по чл. 147, ал. 2 съдържат
данни, които не отразяват пазарните цени и
пазарните условия.”
5. Създава се чл. 149а:
“Предпоставки за издаване на разрешение
Чл. 149а. (1)  Разрешение за отсрочване или
разсрочване се издава, когато едновременно са
налице следните обстоятелства:
1. данъчното задължение, за което се иска
отсрочване или разсрочване, не може да се по-
гаси изцяло с наличните парични средства към
датата на подаване на искането по чл. 147, ал. 1
и текущите парични постъпления за период три
месеца след тази дата, намалени с необходими-
те текущи парични плащания за период три
месеца след същата дата, гарантиращи продъл-
жаването на стопанската дейност, като към
наличните парични средства се прибавят и су-
мите, които биха постъпили при:
а) осребряване на активите по балансова
стойност към датата на подаване на искането
по чл. 147, ал. 1, с изключение на тези, без ко-
ито е невъзможно осъществяването на извърш-
ваната стопанска дейност;
б) събиране на изискуемите и ликвидни към
датата на подаване на искането по чл. 147, ал. 1
вземания на длъжника от трети лица;
2. предприятието не е формирало отрицате-
лен счетоводен финансов резултат за предход-
ните две години на годината, в която е подадено
искането за отсрочване или разсрочване;
3. коефициентите за рентабилност, ефектив-
ност и финансова автономност за предходните
две години на годината, в която е подадено ис-
кането по чл. 147, ал. 1, и за периода, за който
се иска отсрочване или разсрочване въз основа
на документи за бъдещо развитие, са определе-
ни по методи и в границите на стойности, уста-
новени с наредбата по чл. 152а;
4. коефициентите за рентабилност, ефектив-
ност и финансова автономност за периода, за
който се иска отсрочване или разсрочване, са в
границите на стойности, установени с наредба-
та по чл. 152а;
5. минималният размер на предоставеното
обезпечение покрива размера на главницата и
лихвите на задължението, за което се иска от-
срочване или разсрочване, за периода на дейс-
твие на разрешението.
(2) Срокът на разрешението за отсрочване
или разсрочване се определя, като се приема
погасяването на задълженията да се извършва
с плащания в размер не по-малък от 50 на сто от
нетния паричен поток, без да се вземат предвид
главницата и лихвите на отсроченото или раз-
сроченото задължение, определен за всяка го-
дина поотделно, въз основа на доказателствата
за бъдещо развитие и по начин, установен с
наредбата по чл. 152а.