Държавен вестник, бр. 8, 2004 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  8
Забележка. Да се избягват замърсявания с при-
меси, особено със слюнка и пот.
6.2.1. Определя се съдържанието на сухия без-
маслен остатък (а) g на пробата, като от 100 се из-
вади масленото съдържание (получено по метод 4)
и съдържанието на влага (получено по метод 2).
6.2.2. Претеглят се [1000/(а—10)]g от пробата с
точност до 0,1 g. Това количество проба се добавя
към 100 ml вода и се размесва внимателно.
6.2.3. Вземат се 5 ml от така получения разтвор
с пипета и се поставят в 50 ml градуирана епрувет-
ка, след което се разрежда с вода до около 30 ml.
6.2.4. Добавят се (бавно при едновременно раз-
клащане) 5 ml разтвор на меден сулфат (II) (т. 4.1)
и се оставя в покой 10 min.
6.2.5. Добавят се (бавно, при едновременно раз-
клащане) 5 ml суспензия на калциев хидроксид (т. 4.2.1)
или 10 ml суспензия на калциев хидроксид (т. 4.2.2).
6.2.6. Разрежда се с вода до 50 ml, разклаща се
енергично и се оставя в покой 10 min. Филтрира се.
Първата порция от филтрата се изхвърля.
6.2.7. С пипета се поставя в епруветка (т. 5.6)
1 ml от филтрата.
6.2.8. С бюрета или градуирана пипета към еп-
руветката се добавят 6,0 ml разтвор на сярна кисе-
лина—меден сулфат (II) (т. 4.3). Разтворът се хо-
могенизира.
6.2.9. Загрява се на вряща водна баня за 5 min.
Охлажда се под течаща вода до стайна температура.
6.2.10. Добавят се 2 капки от реактива р-хид-
роксидифенил (т. 4.4) и се разклаща енергично с
цел равномерното разпределяне на реактива в теч-
ността. Епруветката се поставя на водна баня при
температура 30 °С ± 2 °С за 15 min, като от време на
време се разклаща.
6.2.11. Епруветката се поставя на вряща водна
баня за 90 s. Охлажда се под течаща вода до стайна
температура.
6.2.12. Измерва се оптичната плътност спрямо
празната проба (т. 6.1) не по-късно от 3 h при дъл-
жина на вълната, посочена в т. 5.2.
6.2.13. Ако оптичната плътност превишава най-
високата точка на стандартната крива, изпитване-
то се повтаря, като се използва подходящо разреж-
дане на филтрата, получен в т. 6.2.6.
6.3. Подготовка на стандартния разтвор.
6.3.1. С пипета се прехвърлят 5 ml от възстано-
веното мляко (т. 4.6) в пет 50 ml градуирани епру-
ветки, в които се поставят съответно по 0 ml; 1 ml;
2 ml; 3 ml и 4 ml от стандартния разтвор на млечна
киселина (т. 4.5), така че да се получи диапазон от
стандарти, отговарящ на 0 mg; 20 mg; 40 mg; 60 mg
и 80 mg добавена млечна киселина на 100 g сух
безмаслен остатък от сухото мляко.
6.3.2. Разрежда се до около 30 ml и се продължа-
ва, както е описано от т. 6.2.4 до т. 6.2.11.
6.3.3. Измерва се оптичната плътност на стан-
дартите (т. 6.3.1) спрямо празната проба (т. 6.1)
при дължина на вълната, посочена в т. 5.2. Чертае
се диаграма на оптичните плътности в зависимост
от количеството млечна киселина, представено в
т. 6.3.1, т.е. 0 mg; 20 mg; 40 mg; 60 mg и 80 mg на
100 g сух безмаслен остатък. Чертае се най-подхо-
дящата непрекъсната линия през точките и се прави
стандартна крива чрез движение на тази линия
успоредно на самата себе си по такъв начин, че да
преминава през началото.
7. Изразяване на резултатите
7.1. Метод на изчисление
Измерената в т. 6.2.12 или в т. 6.2.13 оптична
плътност се превръща в mg млечна киселина на
100 g сух безмаслен остатък в пробата чрез отнася-
не към стандартната крива. Полученият резултат
се умножава по фактора на разреждане, когато
филтратът е бил разреждан съгласно т. 6.2.13.
7.2. Повторяемост
Разликата между резултатите от два анализа,
проведени едновременно или в бърза последова-
телност на една и съща проба, от един и същ лабо-
рант, при еднакви условия, не трябва да превиша-
ва 8 mg млечна киселина на 100 g сух безмаслен
остатък за съдържание до 80 mg. За по-високи стой-
ности тази разлика не трябва да превишава 10 %
от най-ниската стойност.
VIII. Метод 7. Определяне на фосфатазната ак-
тивност (модификация на Sanders и Sager)
1. Обхват и сфера на приложение
С този метод се определя фосфатазната актив-
ност на млеката по чл. 9—12.
2. По смисъла на този метод “Фосфатазна ак-
тивност на сухите млека” е показател за количес-
твото на наличната активна алкална фосфатаза.
Тя се изразява като количество фенол (µg), осво-
боден от 1 ml възстановено мляко, както е описано
в съответния специфициран метод.
3. Принцип на работа
Фосфатазната активност на сухите млека се
изразява със способността на фосфатазата да ос-
вобождава фенол от динатриевфенилфосфат. Ко-
личеството освободен фенол съгласно определе-
ните условия се определя чрез спектрометрични
измервания на цвета, проявен с реактива на Gibb.
4. Реактиви
4.1. Разтвор А
Буферен бариево-боратен хидроксид: pH 10,6 ±
0,1 при 20 °С.
Разтварят се 25,0 g бариев хидроксид
[Ва(ОН)2.8Н2О] във вода и се разреждат с вода до
500 ml.
Разтварят се 11,0 g борна киселина (H3BO3) във
вода и се разреждат с вода до 500 ml.
Двата разтвора се смесват и се загряват до 50  °С.
Сместа се разклаща и охлажда до стайна температу-
ра. pH се довежда до 10,6 ± 0,1 с помощта на разтвор
на бариев хидроксид, след което сместа се филтрира.
Разтворът се съхранява в плътно затворен съд.
Преди употреба буферът се разрежда с равно
количество вода.
4.2. Разтвор Б
Цветопроявяващ буфер
Разтварят се 6,0 g натриев метаборат (NaBO2)
[или 12,6 g (NaBO2.4Н2О)] и 20,0 g натриев хлорид
(NaCl) във вода и се разреждат с вода до 1000 ml.
4.3. Разтвор В
Разтвор на буферен субстрат
4.3.1. Разтварят се 0,5 g двунатриев фенилфос-
фат (Na2C6H5PO4.2H2O) в 4,5 ml от pазтвор Б
(т. 4.2). Добавят се две капки от разтвор Д и се
оставя за 30 min. Цветът се екстрахира с 2,5 ml
бутанол (т. 4.10). При необходимост цветната ек-
стракция се повтаря. След отделянето бутанолът
се изхвърля. Разтворът може да се съхранява в
хладилник няколко дни. Преди употреба цветът
трябва да се прояви и извлече още веднъж.