Държавен вестник, бр. 61, 2022 г., стр. 21

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
Специфична цел 3: Ефективна прокуратура 
(т. 4.3.1 – т. 4.3.5), като в т. 4.3.3 изрично се 
предвижда – „оформянето на локален (за 
всяко звено) и национален (Прокуратурата 
на РБ като цяло) процес на планиране и от­
читане, подчинен на показатели за качество 
и ефективност и обвързан с програмното 
бюджетиране“. 
В Становището на МС по проекта на бю­
джет на съдебната власт, съставен от ВСС 
и включен като част от проекта на ЗДБ на 
РБ за 2022 г., се отбелязва, че становището 
е изготвено в съответствие с приоритетите 
на фискалната политика на правителството и 
актуалните данни за изпълнението на бюджета 
за 2021 г. и се подчертава, че стремежът е 
съобразно предвидените финансови ресурси 
да се осигури изпълнението на стратегиче­
ските цели, заложени в Актуализираната 
стратегия за продължаване на реформата 
в съдебната система и Пътната карта към 
нея. Следователно цитираното Становище на 
МС препраща към цялата система от кон­
кретни мерки в Актуализираната програма 
като обосновка на предлаганите от него бю­
джетни разходи за съдебната власт. Предвид 
всички тези данни не може да се приеме, 
че твърдяното в искането по отношение на 
мотивите на МС (мотивите на направеното 
от народните представители предложение 
за промени в бюджета на съдебната власт 
за 2022 г. – в частта за Прокуратурата, не 
се отличават по смисъл от тези на МС), че 
са неясни и липсва конкретност относно 
реформите, е точно и основателно. Макар и 
кратки като формулировка и проява на не 
особено добра законодателна техника, моти­
вите в Становището на МС в действителност 
имат предвид посочените по-горе конкретни 
мерки, включително и въвеждането на ос­
новано на резултати управление на бюджета 
на съдебната власт.
В тяхната съвкупност приведените дотук 
доводи налагат извода, че преценката за 
съответствие на оспорената разпоредба на 
чл. 2, ал. 2 ЗДБ на РБ за 2022 г. (относно 
бюджета на съдебната власт, включително за 
Прокуратурата на РБ) с конституционните 
принципи на разделение на властите и не­
зависимост на съдебната власт, установени 
в чл. 8 и чл. 117, ал. 2 от Конституцията, и 
конституционната повеля за самостоятелност 
на бюджета на съдебната власт – чл. 117, ал. 3 
от Основния закон, направена в очертания 
по-горе контекст, не обосновава противоре­
чие с посочените конституционни принципи.
II. Според съдиите Павлина Панова, Кон­
стантин Пенчев, Филип Димитров, Надежда 
Джелепова и Красимир Влахов искането е 
основателно и следва да бъде уважено по 
следните съображения:
Конституцията съдържа „бюджет“ и „дър­
жавен бюджет“ като понятия с добре известно 
съдържание, основано на традиции в зако­
нодателството, с ясни параметри в теорията 
и практиката. Известно е, че държавният 
бюджет е ежегодният финансов план на 
държавата и като такъв се явява основен 
инструмент за провеждане на публични 
политики. В контекста на предмета на кон­
кретното конституционно дело държавният 
бюджет представлява и финансова схема, 
която отразява или би следвало да отразява 
степента на автономия на органите и вла­
стите със самостоятелен бюджет, каквато 
именно е съдебната власт според чл. 117, 
ал. 3 от Конституцията. Това е така, защото 
самостоятелният бюджет на съдебната власт е 
„условие за нейната независимост и нормално 
функциониране“, което налага осигуряването 
на достатъчно средства за нормалната є дей­
ност в рамките на цялата бюджетна година, 
тъй като противното рискува парализиране 
на възложената на съдебната власт основна 
конституционна функция (Решение № 4 от 
2015 г. по к. д. № 3/2015 г., Решение № 4 от 
2013 г. по к. д. № 2/2013 г.).
Посредством закона за държавния бюджет 
се търси баланс между интересите на осигуре­
ни с публични финанси сфери, а постигането 
на нужното равновесие е от компетентността 
на Народното събрание и Министерския съ­
вет. Това личи от разписаната конституционна 
процедура по изготвяне и приемане на закона 
за годишния държавен бюджет, която е израз 
на съвместно упражняване на правомощия 
между законодателната и изпълнителната 
власт в бюджетната област. С разпоредбата 
на чл. 87, ал. 2 от Конституцията е вменено 
задължението на Министерския съвет „да 
изготви“ и „да внесе“ законопроекта за дър­
жавен бюджет в Народното събрание. Що 
се касае до разпоредбата на чл. 84, т. 2 от 
Конституцията, тя определя изключителната 
компетентност на Народното събрание да 
приеме държавния бюджет, както и да приеме 
отчета за неговото изпълнение. Посредством 
извеждането на закона за държавния бюджет 
в отделен ред от останалите закони по т. 1 на 
чл. 84 са съобразени както значимостта, така 
и особеният характер на държавния бюджет 
(Решение № 6 от 2001 г. по к. д. № 17/2000 г.).
Далновидно конституционният законо­
дател е преценил, че с оглед на техните 
правомощия и мястото им в схемата на 
хоризонталното разположение на властите 
парламентът и правителството са в най-добра 
позиция чрез закона за държавния бюджет 
да помирят интересите на осигурените с 
публични финанси сфери. Ограничената 
времева рамка, в която действат и се при­
лагат бюджетните закони – една календарна 
(бюджетна) година, пък позволява търсеният