Държавен вестник, бр. 17, 2026 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  17
против чл. 15, ал. 1, т. 7 и приложение № 11 
към чл. 15, ал. 1, т. 7 и чл. 15, ал. 13 и 14 от 
Наредба № І-45 от 2000 г. за регистриране, 
отчет, спиране от движение и пускане в дви­
жение, временно отнемане, прекратяване и 
възстановяване на регистрацията на мотор­
ните превозни средства и ремаркета, теглени 
от тях, и реда за предоставяне на данни за 
регистрираните пътни превозни средства (изм., 
ДВ, бр. 93 от 2023 г., в сила от 9.11.2024 г.).
В жалбата се инвокират оплаквания за 
съществено нарушение на административ­
нопроизводствени правила, противоречие 
с материалноправни разпоредби и правото 
на ЕС, липса на мотиви и необоснованост. 
Излагат се твърдения, че по отношение на 
внесените промени в оспорената разпоредба 
на чл. 15 от Наредбата не е налице проект, 
който да е съдържал процесните изменения в 
интернет страницата на Портала за обществени 
консултации, което съставлява нарушение на 
разпоредбата на чл. 26, ал. 2 от ЗНА. Под­
държа се, че въведените нови изисквания за 
представяне на протокол съгласно приложение 
№ 11 от техническа служба по чл. 138в, ал. 1 
от ЗДвП противоречат на нормативен акт от 
по-висока степен. Навеждат се доводи, че не 
е спазена нормата на чл. 26, ал. 5 от ЗНА, 
тъй като липсва справка за съответствието 
на оспорената разпоредба с правото на ЕС, 
доколкото е налице уредба на европейско 
ниво в Регламент (ЕС) № 168/2013 на ЕП и 
на Съвета от 15 януари 2013 г. Отправено е 
искане за отмяна на оспорените разпоредби 
и за присъждане на разноски.
С определение от 2.04.2025 г., постанове­
но по настоящото дело, съдът е допуснал на 
основание чл. 189, ал. 2 от АПК встъпването 
на П. Т. З. като страна наред с жалбоподателя 
БАКСКАМ.
Ответникът – министърът на вътрешните 
работи, чрез процесуалния си представител 
юрк. Пиперкова, оспорва допустимостта и 
основателността на жалбата по подробно 
изложени съображения в писмен отговор.
Представителят на Върховната касацион­
на прокуратура на Република България дава 
мотивирано заключение за основателност на 
жалбата.
Върховният административен съд, състав 
на осмо отделение, взе предвид следното:
По допустимостта на жалбата:
Към момента на подаване на жалбата, въз 
основа на която е образувано настоящото 
производство, разпоредбата на чл. 15, ал. 1, 
т. 7, която гласи, че „при възстановяване на 
прекратена регистрация – протокол съгласно 
приложение № 11 от техническа служба по 
чл. 138в, ал. 1 от ЗДвП, която разполага с ла­
боратория за изпитване на ПС, акредитирана 
от Изпълнителна агенция „Българска служба 
за акредитация“ (ИАБСА), с обхват, покриващ 
изискванията за извършване на проверки и 
изпитвания, съгласно приложение I от про­
токола; изискването не се прилага за ПС с 
прекратена регистрация на основание чл. 18, 
ал. 1, т. 2 във връзка с чл. 18б, ал. 1, т. 4, 8 и 
9, ако не са минали повече от 12 месеца от 
служебното прекратяване на регистрацията“, е 
била част от позитивното право. Действително 
в хода на съдебния процес е налице измене­
ние на оспорената разпоредбa, обнародвано 
в ДВ, бр. 24 от 21.03.2025 г., с което изразът 
„ако не са минали повече от 12 месеца от 
служебното прекратяване на регистрацията“ 
е заличен. В Решение от 24.11.2022 г. на Съда 
на Европейския съюз по дело № С-289/2021 г. 
е постановено, че принципът на ефективност, 
закрепен в член 47 от Хартата на основните 
права на Европейския съюз, трябва да се 
тълкува в смисъл, че не допуска процесуално 
правило на държава членка, съгласно кое­
то – когато национална правна разпоредба, 
оспорена с жалба за отмяна по съдебен ред, 
тъй като противоречи на правото на Съюза, 
бъде отменена с последваща норма и поради 
това престане да поражда последици зана­
пред – се приема, че е отпаднал предметът на 
оспорване и следователно липсва основание 
за произнасяне, без преди това страните да са 
имали възможност да изтъкнат евентуалния си 
интерес от продължаване на производството и 
без такъв интерес да е бил взет предвид. В свет­
лината на приетото от Съда на Европейския 
съюз заключение в цитираното решение от 
съществено значение в случая са изявленията 
на страните – на жалбоподателя БАКСКАМ и 
на встъпилия наред с него П. З. Последните 
поддържат правния си интерес от оспорване­
то на процесната разпоредба в редакцията є 
след изменението, обнародвано в ДВ, бр. 24 
от 21.03.2025 г., в писмени молби, както и в 
проведеното о.с.з. на 16.04.2025 г. Въведени са 
твърдения, че дори в настоящата си редакция 
оспорената разпоредба противоречи на пра­
вото на Европейския съюз и в тази връзка 
обосновават правния интерес от оспорване 
и поддържат становище за продължаване на 
производството.
Съгласно разпоредбата на чл. 186, ал. 1 АПК 
право да оспорват подзаконов нормативен акт 
имат гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи и законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
него и за които той поражда задължения. 
Правният интерес да оспорва горепосочените 
разпоредби от подзаконовия нормативен акт 
по отношение на БАКСКАМ произтича от 
обстоятелството, че е организация, в която 
членуват собственици на МПС и мотоцик­
лети, като за нея възниква задължение, про­