Държавен вестник, бр. 78, 2004 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
на изследването и след приключването му на пациента
се дава обратна връзка за постиженията и резултатите
и се обсъжда тяхната връзка с цялостния диагностич-
но-терапевтичен план. По преценка резултатите се об-
съждат и с близките или семейството на пациента.
г) Анализ на резултатите: анализът на резултатите
и оформянето на заключенията се изготвят след края
на изследването и се описват от изследващия в бол-
ничната документация или на отделна бланка; задъл-
жителен момент е личната обратна връзка и обсъжда-
не с лекуващия лекар и/или терапевтичния екип на
отделението.
3.10.2. Работа със суицидни пациенти.
3.10.2.1. Целева група: пациенти, извършили опит
за самоубийство или извършили друг акт на насилие
над себе си, или показват опасност да извършат суици-
ден опит и насилие над други лица. Суицидното лице
може да се намира в остра кризисна ситуация, да е хро-
нично суицидално или да се намира в остро или хронич-
но психотично състояние.
3.10.2.2. Основания: психологичната работа под фор-
мата на кризисна интервенция, индивидуална и семей-
на терапия е важен компонент в интегративния подход
и терапевтичната програма за тази група пациенти.
Кризисното консултиране е задължително за лице, което
е суицидално.
3.10.2.3. Оценка на случая: първото интервю с паци-
ент след опит за самоубийство е кризисна интервенция.
Оценка на случая:
а) биопсихосоциална диагноза;
б) оценка на риска от суицидни и хомицидни дейст-
вия;
в) медицински статус;
г) оценка за желанието за лечение, наличието на
подкрепяща система, потенциал за остро възникване
на суицидно или агресивни симптоми;
д) детайлен контракт за превенция на бъдещи опас-
ни действия;
е) възможности и качество на подкрепящата сре-
да—семейна, трудова, социална;
ж) възможности за мониториране на семейството;
з) оценка на амбивалентното отношение към нара-
няването на себе си и другите.
3.10.2.4. Терапевтични техники.
Създаване на емпатичен терапевтичен съюз:
а) сключване на контракт за неизвършване на суи-
цидално действие; целта е да се осигури време за об-
съждане на различни алтернативи с пациента и да се
създаде работен терапевтичен съюз;
б) емпатична конфронтация с емоционалната бол-
ка и с вътрешния конфликт:
—окуражаване на алтернативно изразяване на гняв—
чрез предоставяне възможност на пациента да говори
свободно за своите чувства, несбъднати очаквания и
разочарования;
—възстановяване на социалните връзки—чрез ус-
тановяване на контакт със семейството и други близки;
предоставяне на семейството кризисно консултиране;
—избягвяне на крайното решение за суицид по вре-
ме на кризата—чрез окуражанане, че суицидната криза
е временно състояние; окуражаване на лицето да не
извършва суицидно действие, докато не се появят ал-
тернативи в некризисна ситуация; сключване на конт-
ракт за неизвършване на суицидно действие;
—понижаване на екстремната тревожност—чрез
обучение в поведенчески техники и упражнения за ре-
лаксация и копиране на тревога и стрес;
в) конфронтация, кларификация и интерпретация:
—фокус върху преципитиращите фактори или стре-
сорите, водещи към ситуацията;
—обсъждане на специфичните, уникални за пациен-
та значения на суицидалните или агресивни симптоми;
—съставяне на списък на допринасящите обстоя-
телства през последните шест седмици;
—използване на предишната история на суицидни и
агресивни действия за постигане на по-дълбоко разби-
ране на актуалните опасни симптоми;
—оценяване, приемане и подчертаване на помощта
от средата.
3.10.3. Работа със семействотото на пациенти с
шизофренни разстройства.
3.10.3.1. Основания: семейната терапия и обучение
намаляват негативните ефекти на семейния живот вър-
ху шизофренния пациент.
3.10.3.2. Цел: редуциране на тежеста на симпто-
мите; превенция на рецидивите и рехоспитализация-
та; оказване помощ на членовете на семейството да
развият по-ефективни начини на отнасяне към близ-
кия със сериозно психично заболяване; оказване на
подкрепа на семейството, грижещо се за болен член
на семейството.
3.10.3.3. Задачи за постигане в семейните сесии:
—семейството да идентифицира семейните страхо-
ве, погрешните комуникаци и нарушения;
—да се подобрят уменията за решаване на проблеми;
—да се формират умения за решаване на проблеми;
—да се обсъдят по-здрави алтернативи за ситуаци-
ите на конфликт;
—да се намалят семейните вини и тревожности;
—да се развият реалистични очаквания към па-
циента;
—да се научат семейните членове да дават подхо-
дяща подкрепа, като минимизират критичността и
враждебността, да намаляват нивото на “емоционал-
на експресия”;
—да се подпомогнат промени в моделите на семей-
ните взаимоотношения.
3.10.3.4. Потребности на семейството:
—да бъде част от процеса на вземане на решения;
—да получава адекватна и подходяща помощ в криза;
—да има периодична почивка от грижата за шизоф-
ренния пациент;
—да разполага с разбиране за болестта и ролята на
лекарствата;
—да може да поставя риалистични цели и очаквания;
—да развие начини за решаване на проблеми, свър-
зани с намаляване на напреженията вътре в семейна-
та среда.
3.10.3.5. Форми на работа със семейството: семей-
на терапия, семейна консултация, информиране на се-
мейството.
Време: при постъпване на пациента в клиниката, по
време на престоя, преди изписване, след изписване от
отделението.
3.10.3.6. Информиране на семейството за:
—шизофренните разстройства и начините за спра-
вяне с тях;
—признаците и симптомите на болестта;
—медицинската природа на необичайните феноме-
ни, които пациентът изпитва;
—протичането и изхода от болестта;
—соматичните и психосоциални лечения;
—стратегии на редуциране на промените и рециди-
вите;
—техники за справяне с остатъчни симптоми.
3.10.3.7. Съветване на близките:
—поведение, което помага;
—поведение, което не помага;
—поведение в криза.
3.10.4. Оказване на подкрепа.
Оказването на подкрепа е технологично еклектич-
на терапия—в смисъл, че не предполага обособена те-
ория на психопатологията.
3.10.4.1. Целева група: пациенти със хронични “аз”-
дефицити, тежки проблеми и мисловни дефицити; нис-
ко ниво на функциониране; пациенти, които имат пот-
ребност от подкрепа, за да оцелеят дори в обикновени
условия; пациенти със шизофренни разстройства, пара-
ноидни налудности, недостатъчна адаптация към реал-