Държавен вестник, бр. 70, 2014 г., стр. 17

БРОЙ  70	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17  
териите за избор, се вземат под внимание 
следните допълнителни критерии за избор 
на окончателен донор:
16.4.2.1. пол – ако е възможно за пациент 
мъж да се избегне донор от женски пол;
16.4.2.2. възраст – по-млади донори са за 
предпочитане пред по-възрастни;
16.4.2.3. CMV статус – ако е възможно за 
CMV-негативен пациент да се избере CMV-
негативен донор; 
16.4.2.4. АВ0 кръвна група: предимство 
имат донор и реципиент с една и съща АВ0 
кръвна група.
17. HLA типизиране и търсене на донор
17.1. Търсене на донор във фамилията и 
разширено търсене на донор във фамилията
17.1.1. Първоначални изследвания
17.1.1.1. Пациентите, техните братя, сестри 
и родители е задължително да се изследват 
за HLA-A, -B, -DRB1 локусите. Типизирането 
на HLA фенотипно идентични братя/сестри 
трябва да включва съответно тестуване за пот­
върждаване на HLA идентичността въз основа 
на унаследяването или клас I и II типизиране 
с висока разграничителна способност. 
17.1.1.2. HLA типизирането на пациента и 
потенциално съвместим фамилен донор, който 
не е фенотипно/генотипно HLA идентичен 
брат/сестра, трябва да включва HLA-A,-B,-
C,-DRB1,-DQB1 генотипизиране с висока 
разграничителна способност. 
17.2. Верифициращо HLA типизиране 
17.2.1. След успешни ТДФ/РТДФ е за­
дължително да се извърши HLA-A, -B, -C, 
-DRB1, -DQB1 изследване на реципиента и 
неговия потенциален донор с нови кръвни 
проби преди ТХСК.
17.3. Търсене на донор във фамилията
17.3.1. Първоначални изследвания
Потенциалните донори, включени в базата 
данни на неродствени донори на костен мозък 
и/или периферни стволови клетки, трябва 
задължително да бъдат HLA-типизирани 
най-малко за HLA-A, -B, -DRB1 локусите в 
акредитирана от Европейската федерация по 
имуногенетика структура.
17.3.2. Стволови клетки от кръв от пъпна 
връв
17.3.2.1. Единиците кръв от пъпна връв 
трябва да бъдат изследвани първоначално 
минимално по HLA-A, -B с ниска разграни­
чителна способност и -DRB1 локуса с висока 
разграничителна способност в акредитирана 
от Европейската федерация по имуногенетика 
структура.
17.3.2.2. Типизиране по допълнителни ло­
куси или с друго ниво на разграничимост се 
извършва при поискване от лечебно заведение, 
което извършва дейности по трансплантация.
17.3.2.3. Верифициращо типизиране се из­
вършва с нова проба, взета от съчлененото с 
единицата сакче с молекулярно-биологичен 
метод с висока разграничителна способност 
по HLA-A, -B, -С, -DRB1 и -DQB1 локусите.
17.3.2.4. Приемливи са различия по 1 или 
2 HLA-A, -B антигена/алела.
17.4. HLA верифициращ тест на пациента
17.4.1. Преди започване на търсене на 
донор по регистър се провежда задължител­
но молекулярно-биологично HLA-A, -B, -C, 
-DRB1, -DQB1 тестуване на пациента с висока 
разграничителна способност (на алелно ниво). 
Ако някои алелни комбинации не могат да 
бъдат изключени, това се отразява в резултата 
на пациента.
17.4.2. Преди трансплантация се извършва 
верифициращо HLA типизиране в акредити­
рана от Европейската федерация по имуно­
генетика структура с наново взета кръвна 
проба от пациента.
17.4.3. HLA верифициращ тест на потен­
циален донор 
17.4.3.1. При наличие на HLA-A,-B,-DRB1-
съвместим потенциален донор се извършва 
разгърнато HLA (-A, -B, -C, -DRB1, -DQB1) 
типизиране на алелно ниво. Изискването на 
кръвна проба от частично HLA-съвместим 
донор за допълнително разгърнато типизиране 
се преценява, когато няма подходящ HLA-
съвместим донор. 
17.4.3.2. Верифициращото типизиране на 
потенциални донори се извършва с нова кръвна 
проба по молекулярно-биологични методи в 
акредитирана от Европейската федерация по 
имуногенетика структура. Тестуване на HLA-
DPB1 локуса може да се извърши в случай, 
че са на разположение повече HLA-A, -B, -C, 
-DRB1, -DQB1-съвместими донори.
18. Изисквана разграничителна способност 
на HLA типизирането 
18.1. Методи за HLA типизиране 
18.1.1. Молекулярно-биологично HLA типи­
зиране се извършва чрез полимеразно-верижна 
реакция (PCR) с праймери, специфични за 
дадена секвенция (SSP), с олигонуклеотидни 
проби, специфични за дадена секвенция (SSOP), 
или чрез секвениране (SBT). Най-прецизната 
висока разграничителна техника е ДНК секве­
нирането. Тя позволява да се идентифицират 
и да се характеризират и нови HLA алели.
18.1.2. При типизирането с висока разграни­
чителна способност се определят HLA алелите, 
кодиращи дадена белтъчна последователност 
в антиген свързващия участък на молекулата. 
Алелите се дефинират чрез първото и второто 
поле (например DRB1*13:01) съгласно номен­
клатурата на СЗО и чрез:
18.1.2.1. разграничаване на всички не­
разграничими комбинации, определени от 
полиморфизми в екзони 2 и 3 на HLA клас І 
локусите и екзон 2 на HLA клас ІІ локусите;
18.1.2.2. разграничаване на всички нераз­
граничими комбинации, включващи нулев 
алел, независимо от това, къде е локализиран 
полиморфизмът, освен когато е доказано, че 
антигенът е експресиран върху клетъчната 
повърхност.