Държавен вестник, бр. 103, 2024 г., стр. 44

СТР.  44	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  103
Чл. 294. Максималните допустими грешки 
на газоанализаторите на отработените газове 
от моторни превозни средства в употреба 
трябва да отговарят на изискванията по при­
ложение № 20.
Чл. 295. Газоанализаторите на отработени 
газове от моторни превозни средства се пре­
доставят на пазара и/или се пускат в действие 
след оценено и удостоверено съответствие със 
съществените изисквания, определени по реда 
на Наредбата за съществените изисквания за 
оценяване на съответствието на средствата 
за измерване, и подлежат на последващи 
проверки по реда на тази наредба.
Чл. 296. (1) Последващите проверки се 
извършват със сертифицирани газови смеси 
за всеки компонент най-малко в три точки 
от обхвата на измерване.
(2) Последващите проверки на газоанали­
заторите на отработените газове от моторни 
превозни средства включват:
1. проверка на херметичност;
2. проверка на времето за реакция;
3. проверка за наличие на остатъчни въг­
леводороди;
4. определяне грешките на газоанализа­
тора;
5. проверка за активиране на устройство 
за отчитане на нисък поток и блокиране при 
нисък поток чрез ограничаване на притока 
на газовете, доставени на сондата;
6. проверка на кислородния сензор с газова 
смес без наличие на кислород (само СО и/
или СО2 , и/или HC в N2) и със сертифициран 
газ, който съдържа 20,9 % по обем О2.
Чл. 297. (1) Газовите смеси, използвани за 
проверка на газоанализатори на отработени 
газове от моторни превозни средства, трябва 
да имат стойности съгласно приложение № 21.
(2) Съдържанието на всеки компонент в 
газовата смес трябва да е изразено в моларни 
или в обемни части.
(3) Сертифицираната стойност на ком­
понентите в газовата смес трябва да е с не­
определеност до 1 %. За въглеводороди със 
съдържание 1000 ppm или по-ниско неопре­
делеността трябва да е до 2 %.
Раздел XVIII 
Индивидуални дозиметри и дозиметрични 
системи
Чл. 298. Изискванията на този раздел се 
отнасят за активните индивидуални дозиметри 
и за пасивните дозиметрични системи.
Чл. 299. (1) Активните индивидуални до­
зиметри са електронни дозиметри с директно 
отчитане.
(2) Пасивните дозиметрични системи са 
термолуминесцентни и филмови и включват:
1. пасивно устройство, съдържащо тер­
молуминесцентни или филмови детектори 
(индивидуален дозиметър);
2. отчитащо устройство за термолуминес­
центните или филмовите детектори;
3. компютър с подходящ софтуер за упра­
вление на отчитащото устройство и оценка 
на индивидуалните дози;
4. допълнително оборудване.
Чл. 300. (1) Индивидуалните електронни 
дозиметри са предназначени за измерване 
на индивидуална еквивалентна доза и/или 
мощност на индивидуалната еквивалентна 
доза от фотонно и/или неутронно лъчение.
(2) Пасивните дозиметрични системи са 
предназначени за измерване на индивидуална 
еквивалентна доза от фотонно лъчение.
Чл. 301. (1) Индивидуалните дозиметри 
трябва да имат размери и маса, позволява­
щи дозиметърът да се носи върху работното 
облекло на човека.
(2) Индивидуалните дозиметри трябва да 
имат приспособление за закрепване върху 
работното облекло.
(3) Върху индивидуалните дозиметри тряб­
ва да е ясно маркирана точката, за която се 
отнася измерваната величина.
Чл. 302. Индивидуалните дозиметри трябва 
да са конструирани така, че да не задържат 
радиоактивно замърсяване и да могат лесно 
да се дезактивират.
Чл. 303. Индивидуалните дозиметри трябва 
да издават звуков и/или светлинен сигнал, 
когато е достигнато определено ниво на 
еквивалентната доза и/или мощността на 
еквивалентната доза и това ниво да може да 
се настройва от оператор.
Чл. 304. (1) Минималният предписан об­
хват на измерване на индивидуалните елек­
тронни дозиметри по мощност на еквива­
лентната доза е:
1. от 0,5 µSv/h до 1 Sv/h – за фотонно 
лъчение;
2. от 5 µSv/h до 1 Sv/h – за неутронно 
лъчение.
(2) Когато горната граница на обхвата по 
ал. 1, декларирана от производителя, е по-
ниска от предписаната, това трябва да бъде 
специално отбелязано върху дозиметъра.
Чл. 305. (1) Минималният предписан об­
хват на измерване на индивидуалните елек­
тронни дозиметри по еквивалентната доза е:
1. от 100 µSv до 10 Sv – за фотонно лъчение;
2. от 100 µSv до 1 Sv – за неутронно лъчение.
(2) Когато горната граница на обхвата по 
ал. 1, декларирана от производителя, е по-
ниска от предписаната, това трябва да бъде 
специално отбелязано върху дозиметъра.
Чл. 306. Минималният предписан обхват 
на пасивните дозиметрични системи е от 10 
µSv до 10 Sv.
Чл. 307. (1) При нормални условия на 
употреба, когато електронният дозиметър за 
фотонно лъчение е настроен съгласно инструк­
цията за употреба, максималната допустима